?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 
м. Київ
cправа № 911/2727/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. -головуючого, Мачульського Г. М., Чумака Ю. Я.,
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника Генерального прокурора на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 (колегія суддів: Андрієнко В. В., Буравльов С. І., Шапран В. В.) та рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2025 (суддя Колесник Р. М.) у справі
за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріан-Трейд" про визнання правочинів недійсними у частині та стягнення 3 948 537,69 грн,
за участю:
прокурора - Філіпенко О. І.,
позивача - Заведій В. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. Заступник Генерального прокурора (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріан-Трейд" (далі - ТОВ "Аріан-Трейд") про:
- визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договорів про постачання для державних потреб мастильних засобів від 31.05.2023 №№ 286/1/23/27, 286/1/23/29, 286/1/23/73, від 22.08.2023 № 286/1/23/44, від 15.11.2023 №№ 286/1/23/70, 286/1/23/71, 286/1/23/72, укладених між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд";
- стягнення з ТОВ "Аріан-Трейд" на користь Міноборони 3 609 199,90 грн безпідставно сплачених коштів, 240 273,34 грн інфляційних втрат за період із вересня 2023 року по серпень 2024 року, 99 064,45 грн 3 % річних за період із 20.08.2023 по 10.09.2024.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні пункти договорів в частині включення ПДВ до договірних цін правочинів суперечать підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 178), що є підставою для визнання недійсними спірних пунктів та, як наслідок, стягнення з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сплаченої суми ПДВ у розмірі 3 609 199,90 грн, а також нарахованих на цю суму 240 273,34 грн інфляційних втрат та 99 064,45 грн 3 % річних.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. ТОВ "Аріан-Трейд" (постачальник) та Міноборони (замовник) уклали такі договори про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4): 31.05.2023 договори №№ 286/1/23/27 (для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України)), 286/1/23/29 (для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України)); 22.08.2023 № 286/1/23/44 (олива моторна для автотракторних дизелів М-10Г2к (вищий сорт)); 15.11.2023 №№ 286/1/23/70 (олива моторна CI-4/SL; SAE 5W-40), 286/1/23/71 (олива моторна CI-4/SN; SAE 0W-30), 286/1/23/72 (олива моторна CН-4/SL; SAE 10W-30), 286/1/23/73 (олива моторна CІ-4/SN; SAE 5W-30) (далі - кожен окремо договір № 286/1/23/27, № 286/1/23/29, № 286/1/23/44, № 286/1/23/70, № 286/1/23/71, № 286/1/23/72, № 286/1/23/73 відповідно, а разом - договори).
4. Так, згідно з умовами цих договорів сторони домовилися про таке:
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/27 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 (610007075) " у кількості 200 тонн, ціна за одиницю Товару без ПДВ 147 500,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 29 500 000,00 грн, сума ПДВ 5 900 000,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 35 400 000,00 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/27 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива для механічних трансмісій Аріан Trans M2 75W-90 GL-5 (610036066)", у кількості 30,0 тонн, ціна за одиницю Товару без ПДВ 116 666,65 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 3 499 999,50 грн, сума ПДВ 699 999,90 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 4 199 999,40 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/44 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (олива моторна для автотракторних дизелів М-10Г2к (вищий сорт) (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна для автотракторних дизелів М-10Г2к", вищий сорт (61-000-7035), у кількості 50,0 тонн, ціна за одиницю Товару без ПДВ 67 500,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 3 375 000,00 грн, сума ПДВ 675 000,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 4 050 000,00 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/70 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (олива моторна CI-4/SL; SAE 5W-40), а саме: Олива моторна універсальна "Аріан Дизель Ультра" SAE 5W-40 АРІ CI-4/SL ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна універсальна «Аріан Дизель Ультра» SAE 5W-40 АРІ CI-4/SL ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (61 003 6037) ", у кількості 20,0 тонн, ціна за одиницю Товару без ПДВ 107 700,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 2 154 000,00 грн, сума ПДВ 430 800,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 2 584 800,00 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/71 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (олива моторна CI-4/SL; SAE 0W-30), а саме: Олива моторна універсальна "Аріан Дизель Ультра" SAE 0W-30 АРІ CI-4/SL ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна універсальна «Аріан Дизель Ультра» SAE 0W-30 АРІ CI-4/SN ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1-2 (61 003 4799) ", у кількості 2,0 тонни, ціна за одиницю Товару без ПДВ 189 000,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 378 000,00 грн, сума ПДВ 75 600,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 453 600,00 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/72 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (олива моторна CН-4/SL; SAE 10W-30), а саме: Олива моторна універсальна "Аріан Дизель Ультра" SAE 10W-30 АРІ CН-4/SL ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна універсальна «Аріан Дизель Ультра» SAE 10W-30 АРІ CН-4/SL ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (61 000 7024) ", у кількості 10,0 тонн, ціна за одиницю Товару без ПДВ 102 000,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 1 020 000,00 грн, сума ПДВ 204 000,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 1 224 000,00 грн;
- за умовами пункту 1.1 договору № 286/1/23/73 постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (олива моторна CІ-4/SN; SAE 5W-30), а саме: Олива моторна універсальна "Аріан Дизель Ультра" SAE 5W-30 АРІ CІ-4/SN ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі зм. № 1- 2 (далі - Товар) для потреб Міноборони згідно зі специфікацією, а замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією, відповідно до якої найменування Товару "Олива моторна універсальна «Аріан Дизель Ультра» SAE 5W-30 АРІ CІ-4/SN ТУ У 19.2-20574128-282:2023 зі 
зм. № 1-2 (014 607 370) ", у кількості 2,0 тонни, ціна за одиницю Товару без ПДВ 122 000,00 грн, загальна вартість Товару без ПДВ 244 000,00 грн, сума ПДВ 48 800,00 грн, загальна вартість Товару з ПДВ 292 800,00 грн.
5. Умовами договорів сторони узгодили ціну кожного договору, яка становить:
- 35 400 000,00 грн (без ПДВ 29 500 000,00 грн, ПДВ 5 900 000,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/27);
- 4 199 999,40 грн (без ПДВ 3 499 999,50 грн, ПДВ 699 999,90 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/29);
- 4 050 000 грн (без ПДВ 3 375 000,00 грн, ПДВ 675 000,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/44);
- 2 584 800,00 грн (без ПДВ 2 154 000,00 грн, ПДВ 430 800,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/70);
- 453 600,00 грн (без ПДВ 378 000,00 грн, ПДВ 75 600,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/71);
- 1 224 000,00 грн (без ПДВ 1 020 000,00 грн, ПДВ 204 000,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/72);
- 292 800,00 грн (без ПДВ 244 000,00 грн, ПДВ 48 800,00 грн) (пункт 3.1 договору № 286/1/23/73).
6. На виконання умов зазначених договорів ТОВ "Аріан-Трейд" поставило, а Міноборони прийняло Товар на загальну суму 21 655 199,40 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів приймання-передачі, які підписані представниками обох сторін.
7. Міноборони на виконання умов договорів здійснило покладений на нього обов`язок щодо оплати отриманого Товару на загальну суму 21 655 199,94 грн, а саме:
- на виконання умов договору № 286/1/23/27 позивач перерахував на користь відповідача 8 850 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.08.2023 № 286/1/336 на суму 2 655 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 442 500,00 грн), від 23.08.2023 № 286/1/348 на суму 885 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 147 500,00 грн), від 11.09.2023 № 286/1/352 на суму 4 425 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 737 500,00 грн), від 15.12.2023 № 286/1/568 на суму 885 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 147 500,00 грн);
- на виконання умов договору № 286/1/23/29 позивач перерахував на користь відповідача 4 199 999,94 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 18.08.2023 № 286/1/337 на суму 419 999,94 грн (у т. ч. ПДВ 69 999,99 грн), від 11.09.2023 № 286/1/353 на суму 419 999,94 грн (у т. ч. ПДВ 69 999,99 грн), від 16.09.2023 № 286/1/359 на суму 2 519 999,64 грн (у т. ч. ПДВ 419 999,94 грн), від 04.10.2023 № 286/1/397 на суму 419 999,94 грн (у т. ч. ПДВ 69 999,99 грн), від 13.10.2023 № 286/1/429 на суму 419 999,94 грн (у т. ч. ПДВ 69 999,99 грн);
- на виконання умов договору № 286/1/23/44 позивач перерахував на користь відповідача 4 050 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 30.09.2023 № 286/1/399 на суму 891 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 148 500,00 грн), від 30.09.2023 № 286/1/396 на суму 972 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 162 000,00 грн), від 02.10.2023 № 286/1/388 на суму 405 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 67 500,00 грн), від 04.10.2023 № 286/1/406 на суму 810 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 135 000,00 грн), від 05.10.2023 № 286/1/408 на суму 810 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 135 000,00 грн), від 14.11.2023 № 286/1/490 на суму 162 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 27 000,00 грн);
- на виконання умов договору № 286/1/23/70 позивач перерахував на користь відповідача 2 584 800,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.12.2023 № 286/1/621 на суму 452 340,00 грн (у т. ч. ПДВ 75 390,00 грн), від 23.12.2023 № 286/1/638 на суму 323 100,00 грн (у т. ч. ПДВ 53 850,00 грн), від 25.12.2023 № 286/1/647 на суму 904 680,00 грн (у т. ч. ПДВ 150 780,00 грн), від 26.12.2023 № 286/1/656 на суму 904 680,00 грн (у т. ч. ПДВ 150 780,00 грн);
- на виконання умов договору № 286/1/23/71 позивач перерахував на користь відповідача 453 600,00 грн (у т. ч. ПДВ 75 600,00 грн), що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 № 286/1/655;
- на виконання умов договору № 286/1/23/72 позивач перерахував на користь відповідача 1 224 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 22.12.2023 № 286/1/604 на суму 612 000,00 грн (у т. ч. ПДВ 102 000,00 грн), від 25.12.2023 № 286/1/643 на суму 367 200,00 грн (у т. ч. ПДВ 61 200,00 грн), від 26.12.2023 № 286/1/653 на суму 244 800,00 грн (у т. ч. ПДВ 40 800,00 грн);
- на виконання умов договору № 286/1/23/73 позивач перерахував на користь відповідача 292 800,00 грн (у т. ч. ПДВ 48 800,00 грн), що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2023 № 286/1/654.
8. Таким чином, на виконання умов укладених договорів ТОВ "Аріан-Трейд" здійснило поставку та передало у власність Міноборони обумовлений договорами Товар на загальну суму 21 655 199,40 грн, а Міноборони, у свою чергу, виконало покладені на нього зобов`язання з оплати поставленого Товару шляхом перерахування постачальнику грошових коштів у розмірі 21 655 199,94 грн, у тому числі 3 609 199,9 грн ПДВ.
9. Прокуратура звернулася до Міноборони з листами від 26.03.2024 № 11/3/1-26103вих-24 та від 23.07.2024 № 11/3/1-207вих-24, в яких повідомила про встановлення факту укладення спірних договорів, які у частині включення до їх договірних цін ПДВ суперечать актам законодавства, а саме підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України та пункту 1 Постанови КМУ № 178, тому наявні підстави для визнання недійсними спірних правочинів і стягнення сум ПДВ як безпідставно сплачених коштів, сум інфляційних втрат та 3 % річних.
10. Прокуратура у термін до 08.04.2024 та до 30.07.2024 просила надати відомості щодо вжиття заходів претензійного та/або позовного характеру й у разі невжиття відповідних заходів повідомити про їх причини.
11. У відповідь на лист від 23.07.2024 № 11/3/1-207вих-24 Міноборони листом від 29.07.2024 № 220/74/1396 повідомило Прокуратуру про те, що: заходів претензійного характеру стосовно суб`єктів господарювання, згаданих у листі, щодо повернення суми сплаченого ПДВ не вживалося; у випадку надходження відповідного претензійного та договірного матеріалу до юридичної служби у встановленому порядку буде опрацьовано питання щодо організації та ведення позовної роботи.
12. Листом від 24.09.2024 № 11/3/1-12863-24 Прокуратура в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Міноборони про намір звернення до суду в інтересах держави в особі Міноборони з позовом про визнання недійсними договорів, стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних витрат та 3 % річних.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
13. 15.10.2025 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026, про часткове задоволення позову.
14. Господарський суд Київської області рішенням від 15.10.25 у справі № 911/2727/24 позов Прокурора в інтересах держави в особі Міноборони задовольнив частково. Суд вирішив: 
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) для техніки спеціального призначення від 31.05.2023 № 286/1/23/27, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 5 900 000,00 грн;
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) для техніки спеціального призначення від 31.05.2023 № 286/1/23/29, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 699 999,90 грн;
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (олива моторна для автотракторних дизелів М-10Г2к) (вищий сорт) від 22.08.2023 № 286/1/23/44, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 675 000,00 грн; 
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (олива моторна СІ-4/SL; SAE 5W-40) від 15.11.2023 № 286/1/23/70, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 430 800,00 грн;
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (олива моторна СІ-4/SN; SAE 0W-30) від 15.11.2023 № 286/1/23/71, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 75 600,00 грн;
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (олива моторна CH-4/SL; SAE 10W-30) від 15.11.2023 № 286/1/23/72, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 204 000,00 грн;
- визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (олива моторна CI-4/SN; SAE 5W-30) від 31.05.2023 № 286/1/23/73, укладеного між Міноборони та ТОВ "Аріан-Трейд", у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 48 000,00 грн;
- стягнути з ТОВ "Аріан-Трейд" на користь Міноборони 3 609 199,90 грн безпідставно сплачених коштів;
стягнути з ТОВ "Аріан-Трейд" на користь Офісу Генерального прокурора 75 333,99 грн судового збору. 
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. 
15. Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов таких висновків:
- положення пунктів 1.1, 3.1 договорів № 286/1/23/27, № 286/1/23/29, № 286/1/23/44, № 286/1/23/70, № 286/1/23/71, № 286/1/23/72, № 286/1/23/73 в частині включення 20 % податку на додану вартість у вартість Товару, що був поставлений за цими договорами, суперечать положенням підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України та положенням Постанови КМУ № 178, нормам ЦК України, тому підлягають визнанню недійсними відповідно до статей 203, 215, 217 ЦК України;
- відповідач за відсутності правової підстави набув грошові кошти у розмірі 3 609 199,90 грн (сплачений податок на додану вартість), а позивач, своєю чергою, втратив майно - грошові кошти у розмірі 3 609 199,90 грн;
- оскільки вимога Прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого податку на додану вартість у розмірі 3 609 199,90 грн є похідною від його позовної вимоги про визнання недійсними пунктів 1.1, 3.1 договорів в частині включення до ціни договорів суми ПДВ, що укладені між Міноборони та ТОВ "Аріан Трейд", ця вимога також підлягає задоволенню.
16. У частині вимог про стягнення із відповідача на користь позивача 240 273,34 грн інфляційних втрат та 99 064,45 грн 3 % річних від суми сплаченого податку на додану вартість у розмірі 3 609 199,90 грн за загальний період прострочення із 20.08.2023 по 10.09.2024 суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову, та виходили з того, що:
- на момент звернення до суду із позовом суди не встановили обставин, із якими стаття 625 ЦК України пов`язує обов`язок боржника сплатити на користь кредитора суму інфляційних втрат та 3 % річних, а відповідач прострочення грошового зобов`язання не допускав; 
- зважаючи на те, що відповідач виконав свої податкові зобов`язання перед бюджетом та сплатив суму ПДВ, на нього покладається додатковий тягар у вигляді повернення отриманої суми ПДВ на користь державної установи - Міноборони - за рахунок власних коштів. Таким чином, покладання на відповідача додаткового обов`язку сплатити суму інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму ПДВ, не відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. Оскільки вказані суми ПДВ не утримувалися відповідачем, а становили суму його податкових зобов`язань, така сплата фактично не призвела до порушення інтересів держави чи Міноборони як її частини. Отже Міноборони не може розраховувати на компенсацію інфляційних втрат та 3 % річних з боку відповідача.
Короткий зміст касаційної скарги
17. Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
18. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
19. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень у частині відмови у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме статті 204, 236, 625, 1212 ЦК України, та порушили норми процесуального права, зокрема статті 2, 7, 11, 236, 237 ГПК України, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах:
- від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 10.02.2022 у справі № 916/707/21, від 04.05.2023 у справі № 910/59/22, від 14.11.2023 у справі № 910/2416/23 (щодо застосування статті 1212 ЦК України в частині визначення моменту виникнення зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів, сплачених як ПДВ);
- від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 15.07.2021 у справі № 910/6053/19 від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 , від 07.08.2024 у справі № 916/2914/23 (щодо застосування положень статті 625 ЦК України та визначення моменту виникнення зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна).
20. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не вжили заходів щодо повної й об`єктивної перевірки доводів прокурора, зокрема про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин виконання податкових зобов`язань перед бюджетом за спірними договорами, що суперечить принципам господарського судочинства.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
21. Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.
Позиція Верховного Суду
22. Предметом касаційного перегляду у цій справі є рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, нарахованих відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення безпідставно сплаченої позивачем суми ПДВ.
23. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
24. В обґрунтування підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказав на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких зазначено у пункті 19 цієї постанови, щодо застосування положень статей 625, 1212 ЦК України щодо визначення моменту виникнення зобов`язання з повернення безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів.
25. За змістом пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
26. У справі, що розглядається, в частині вимог про стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову. Колегія суддів зауважує, що правомірність стягнення з набувача на користь потерпілого, крім безпідставно одержаних коштів відповідно до статті 1212 ЦК України, також річних та інфляційних втрат за період безпідставного користування такими коштами згідно зі статтею 625 ЦК України є усталеною в судовій практиці та послідовно викладена у постановах Верховного Суду, зокрема і в тих постановах, на неврахування яких посилається скаржник у касаційній скарзі (пункт 19 цієї постанови).
27. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22, на неврахування якої судами попередніх інстанцій звертає увагу скаржник, Суд досліджував обставини щодо визначення періоду прострочення з часу безпідставного набуття відповідачем грошових коштів. 
У цій справі предметом розгляду були позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" про стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 3 570 893,00 грн, а саме: 2 357 423,49 грн інфляційних втрат і 1 213 469,51 грн 3 % річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач своєчасно не повернув позивачу безпідставно отримані від нього кошти у розмірі 18 454 848,76 грн (що встановлено судовими рішеннями у справі № 910/17567/19), протиправно користувався ними з 26.02.2019 по 07.05.2021, тому саме за цей період позивач нарахував інфляційні втрати та 3 % річних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 погодилася з висновками та залишила без змін рішення судів попередніх інстанцій, які вказали, що обов`язок із повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у розмірі 18 454 848,76 грн, настав у відповідача в момент, коли він дізнався про безпідставність одержання цього майна. Обставина про одержання коштів була відома відповідачу з моменту зарахування грошових коштів на його розрахунковий рахунок в банківській установі, на який ці кошти були перераховані, тобто 25.02.2019. Тому відповідач після отримання зазначених коштів був зобов`язаний повернути їх одразу, тобто прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів та неправомірного їх використання розпочалося з наступного дня, а саме з 26.02.2019.
Суд виснував, що: "нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Отже, передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача. Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або коли підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно".
28. Колегія суддів зазначає, що наведена позиція Верховного Суду щодо застосування положень статей 625, 1212 ЦК України викладена і у постанові Верховного Суду від 06.05.2025 у справі № 910/15124/23 у подібних правовідносинах, де суд касаційної інстанції залишив оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, погодившись із висновками суду, зокрема, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно перерахованих коштів, 3 % річних та інфляційних втрат, зазначивши, що, оскільки на момент укладення договорів у відповідача не існувало підстав для отримання від позивача сум ПДВ, саме з моменту отримання таких коштів у відповідача виник обов`язок їх повернути.
29. Водночас у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у вказаних вище постановах Верховного Суду, щодо застосування статей 625, 1212 ЦК України та дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат і 3 % річних.
30. Оскільки суди попередніх інстанції не здійснювали перевірку заявлених позовних вимог, зокрема період нарахування заявлених позивачем відсотків річних та інфляційних, не встановлювали правильності та відповідності вимогам закону наданого позивачем розрахунку, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції, визначені статтею 300 ГПК України, справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.
31. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
32. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
33. Ухвалені у цій справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, позаяк судами попередніх інстанцій не було повно і всебічно з`ясовано обставини, які входили до предмету доказування у цій справі, без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.
34. Таким чином, визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, знайшла своє підтвердження під час розгляду касаційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
35. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
36. За приписами пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
37. Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Прокурора слід задовольнити частково, а судові рішення попередніх інстанцій в оскаржуваній частині скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
38. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, дослідити наявні у справі докази, встановити усі обставини, що входять до предмета доказування в частині, що направляється на новий розгляд, та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.
Судові витрати
39. Згідно з приписами статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті. Оскільки за результатами розгляду касаційної скарги справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат здійснюється судом, який ухвалює остаточне рішення у справі, з огляду на загальні правила розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника Генерального прокурора задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2025 у справі № 911/2727/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних скасувати. Справу № 911/2727/24 у скасованій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Ю. Я. Чумак