ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2129/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг ЗІЗ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209230/2025/002545;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209230/2025/002679;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209230/2025/002809.
Посилається на те, що при митному оформленні товарів, які ввозились на митну територію України на підставі Контракту №01-12 від 23.12.2021 року, укладеного з Підприємством «Рав-Поль Стефаньский» повне товариство (Польща), позивач визначив митну вартість за основним методом – ціною договору (контракту), і подав митному органу повний пакет документів, що підтверджують заявлену митну вартість, перелік яких передбачений ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Зазначає, що відповідач не визнав заявлену митну вартість та прийняв оскаржувані рішення, застосувавши резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МК України), посилаючись на відсутність у калькуляціях транспортних витрат документального підтвердження складових витрат до перетину митного кордону України (зокрема страхування), на недоліки CMR (відсутність реквізитів перевізника у графах 16 та 23), на ненадання документів, що підтверджують виробника товару та торговельну марку, а також на відсутність на експортній декларації країни відправлення відміток митних органів. Вважає такі підстави формальними та такими, що не впливають на числові значення складових митної вартості. Звертає увагу, що поставка здійснювалась на умовах FCA Юліанів (Польща) Інкотермс-2020, у місці ведення діяльності продавця, перевезення товару виконував позивач власним транспортним засобом, страхування товару згідно з Контрактом не є обов`язком покупця, а тарифна ставка перевезення за 1 кілометр маршруту не вимагається Митним кодексом України, оскільки транспортування здійснюється власними виробничими засобами в межах господарської діяльності декларанта. На підтвердження транспортних витрат до митного органу подано калькуляції, у яких зазначено маршрут, відстань за межами та в межах митної території України, розхід палива, склад витрат. Стверджує, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості не містять належного обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г, не містять пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містили всіх відомостей щодо ціни, фактично сплаченої за товар, та містили розбіжності, що стало підставою для витребування додаткових документів у порядку ч.3 ст.53 МК України. Декларант на вимогу митного органу додаткових документів не надав. Стверджує, що згідно з умовами поставки FCA продавець не зобов`язаний нести витрати на страхування, на навантаження, вивантаження та обробку товару після його передачі перевізнику покупця, а такі витрати, відповідно до ч.10 ст.58 МК України, є обов`язковими складовими митної вартості; в калькуляціях транспортних витрат відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат покупця до перетину митного кордону України (зокрема страхування); у графах 16 та 23 CMR відсутні реквізити перевізника; декларантом не надано документів, що підтверджують виробника товару та торговельну марку; експортна декларація країни відправлення не містить відміток митних органів. Зазначає, що митний орган обґрунтовано не визнав заявлену митну вартість, провів консультації з декларантом, послідовно проаналізував можливість застосування методів визначення митної вартості та застосував резервний метод (ст.64 МК України) на основі цінової інформації з ЄАІС Держмитслужби. Вважає оскаржувані рішення правомірними. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
Ухвалою судді від 09.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від18.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг ЗІЗ» (місцезнаходження: вул.Б.Хмельницького, 247, кв.8, м.Львів, 79037; код ЄДРПОУ: 43333553) зареєстроване як юридична особа 06.11.2019 року. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля одягом і взуттям (КВЕД 46.42). Позивач взятий на облік як платник податку на додану вартість з 01.12.2019 року, індивідуальний податковий номер 4333355313074.
23.12.2021 року між ТОВ «Лемберг ЗІЗ» (покупець) та Підприємством «Рав-Поль Стефаньский» повне товариство, Республіка Польща (продавець, відправник вантажу: Юліанів, 50, 96-620 м.Юліанів, Республіка Польща) укладено Контракт №01-12 (далі – Контракт №01-12), за умовами якого продавець передає у власність покупця товар, а покупець приймає та оплачує його (засоби індивідуального захисту, спецодяг, спецвзуття, обладнання та інші товари).
Згідно з п.2.1 Контракту №01-12, ціна товару може бути визначена у доларах США, євро або польських злотих, виходячи з пропозиції продавця; ціна товару за одиницю та загальна сума зазначаються в інвойсах на кожну партію товару. 
Умови доставки товару – FCA Юліанів (Польща), Інкотермс 2020 (п.3.1).
Відправником вантажу є продавець за вказаною адресою (п.3.6).
Продавець передає покупцю разом із товаром документи: експортну фактуру, специфікацію на товар, CMR (п.3.7).
Строк оплати – передоплата (п.4.2).
Додатковою угодою №5 від 22.12.2023 року строк дії Контракту №01-12 продовжено до 31.12.2025 року.
1). На виконання умов Контракту №01-12 продавець здійснив на користь позивача поставку товарів (засобів індивідуального захисту, у тому числі спеціального взуття та робочого одягу).
На підтвердження здійснення поставки продавцем виставлено рахунок-проформу PRN0441720688160925 та рахунок-фактуру (інвойс) FSE0012220688160925E на суму 55878,10 польських злотих. Оплата за товар здійснена позивачем згідно з банківським платіжним документом 326JBKLP9, що підтверджується заключною банківською випискою за 05.09.2025 року.
З метою митного оформлення цих товарів декларант подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230085151U8 від 09.09.2025 року. У графі 20 декларації зазначено умови поставки FCA JULIANOW. Митну вартість товарів визначено за основним методом (ціна договору) на суму 55878,10 польських злотих (графи 22 та 42 декларації).
Разом з митною декларацією №25UA209230085151U8 декларант подав документи, перелічені у графі 44 декларації, зокрема: пакувальний лист FSE0012220688160925E, рахунок-проформу PRN0441720688160925, рахунок-фактуру (інвойс) FSE0012220688160925E, автотранспортну накладну (CMR), сертифікати про походження товару, декларацію про походження товару, банківський платіжний документ 326JBKLP9, заключну банківську виписку за 05.09.2025 року, калькуляцію транспортних витрат від 09.09.2025 року №09/09/2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору delivery note FSE0012220688160925E, Контракт №01-12 від 23.12.2021 року з додатковими угодами, копію митної декларації країни відправлення 25PL445010005WD5B5, договір про надання послуг митного брокера №60/2022.
Митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів у порядку ч.3 ст.53 МК України. На запит митного органу декларант повідомив про неможливість надання інших документів, окрім поданих.
09.09.2025 року Львівська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002545.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі – МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: – подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; – надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: – відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця)) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, у розділі Б «Складові митної вартості, гривень» зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені частиною десятою статті 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально. В калькуляції транспортних витрат від 09.09.2025 №09/09/2025 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України (а саме, страхування); – відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.16 та гр.23 CMR – зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника – відсутні реквізити; – відповідно до вимог п.8.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.12.2021 №01-12 визначено, що якість товару повинна відповідати нормам та технічним характеристикам продавця товару в країні виробництва. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи, що підтверджують виробника товару та ТМ. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 митної декларації; експортна декларація країни відправлення 25PL445010005WD5B5 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно зі ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару №2 слугувала МД №25UA209230063739U4 від 08.07.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 21,13 дол.США за кг; т.7 – слугувала МД №25UA209170027486U0 від 31.03.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,01 дол.США за кг; т.9 слугувала МД №UA209230/2025/043690 від 12.05.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,02 дол.США за кг; т.10 слугувала МД №UA209230/2025/043690 від 12.05.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,32 дол.США за кг; т.11 – слугувала МД №25UA100120612024U9 від 10.03.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (взуття спеціальне для захисту ніг від певних небезпечних впливів) становить 13,50 дол.США за кг; т.28 слугувала МД №UA209230/2025/056131 від 16.06.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,03 дол.США за кг; т.29 слугувала МД №UA209140/2025/012767 від 23.05.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 7,51 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
У Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002545 від 09.09.2025 року Львівською митницею відмовлено у прийнятті митної декларації №25UA209230085151U8 від 09.09.2025 року з посиланням на порушення позивачем умов декларування, передбачених ч.6 ст.54, ст.ст.256, 257 МК України та підставою прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року. Декларанту роз`яснено можливість подання нової митної декларації з врахуванням Рішення про коригування митної вартості від 09.09.2025 року №UA209000/2025/100352/2.
Сума донарахованих митних платежів за Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року становить 17940,04 грн.
2) На виконання умов Контракту №01-12 продавець здійснив на користь позивача наступну поставку товарів. Продавцем виставлено рахунок-проформу PRN0475020688160925 та рахунок-фактуру (інвойс) FSE0013120688160925E на суму 100426,26 польських злотих. Оплата за товар здійснена позивачем згідно з банківським документом 327JBKLP9, що підтверджується заключною банківською випискою за 19.09.2025 року.
З метою митного оформлення цих товарів декларант подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230090040U0 від 23.09.2025 року. Умови поставки – FCA JULIANOW (графа 20 декларації). Митну вартість товарів визначено за основним методом (ціна договору) на суму 100426,26 польських злотих (графи 22 та 42 декларації).
Разом з митною декларацією №25UA209230090040U0 декларант подав документи, перелічені у графі 44 декларації, зокрема: пакувальний лист FSE0013120688160925E, рахунок-проформу PRN0475020688160925, рахунок-фактуру (інвойс) FSE0013120688160925E, автотранспортну накладну (CMR), сертифікати про походження товару, декларацію про походження товару, банківський документ 327JBKLP9, заключну банківську виписку за 19.09.2025 року, калькуляцію транспортних витрат від 23.09.2025 року №23/09/2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору delivery note FSE0013120688160925E, Контракт №01-12 від 23.12.2021 року з додатковими угодами, копію митної декларації країни відправлення 25PL4450000068H8B8, договір про надання послуг митного брокера №60/2022.
Митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів у порядку ч.3 ст.53 МК України. На запит митного органу декларант повідомив про неможливість надання інших документів, окрім поданих.
23.09.2025 року Львівська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002679.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року вказано: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 МКУ, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: – подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; – надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: – відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 МКУ, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів; витрати на страхування цих товарів. У калькуляції транспортних витрат від 23.09.2025 №23/09/2025 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України (а саме, страхування); – відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.16 та гр.23 CMR – зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника – відсутні реквізити; – відповідно до вимог п.8.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.12.2021 №01-12 визначено, що якість товару повинна відповідати нормам та технічним характеристикам продавця товару в країні виробництва. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи, що підтверджують виробника товару та ТМ. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 митної декларації. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару №1 слугувала МД №UA209230/2025/069713 від 25.07.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,01 дол.США за кг; товару №4 слугувала МД №UA209230/2025/080405 від 26.08.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 14,5 дол.США за кг; товару №7 слугувала МД №UA209230/2025/059606 від 25.06.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,51 дол.США за кг; товару №8 слугувала МД №UA209230/2025/057624 від 19.06.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,4 дол.США за кг; товару №9 слугувала МД №UA209230/2025/078035 від 19.08.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,56 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
У Картці відмови №UA209230/2025/002679 від 23.09.2025 року Львівською митницею відмовлено у прийнятті митної декларації №25UA209230090040U0 від 23.09.2025 року з посиланням на порушення позивачем умов декларування, передбачених ч.6 ст.54, ст.ст.256, 257 МК України та прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року. Декларанту роз`яснено можливість подання нової митної декларації з врахуванням Рішення про коригування митної вартості від 23.09.2025 року №UA209000/2025/100371/2.
Сума донарахованих митних платежів за Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року становить 52802,95 грн.
3) На виконання умов Контракту №01-12 продавець здійснив на користь позивача третю поставку товарів. Продавцем виставлено рахунок-проформу PRN0510520688161025 та рахунок-фактуру (інвойс) FSE0014120688161025E на суму 111553,64 польських злотих. Оплата за товар здійснена позивачем згідно з банківським документом JBKLPA3B006E38, що підтверджується банківською випискою за 03.10.2025 року.
З метою митного оформлення цих товарів декларант подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230094958U8 від 07.10.2025 року. Умови поставки – FCA JULIANOW (графа 20 декларації). Митну вартість товарів визначено за основним методом (ціна договору) на суму 111553,64 польських злотих (графи 22 та 42 декларації).
Разом з митною декларацією №25UA209230094958U8 декларант подав документи, перелічені у графі 44 декларації, зокрема: пакувальний лист FSE0014120688161025E, рахунок-проформу PRN0510520688161025, рахунок-фактуру (інвойс) FSE0014120688161025E, автотранспортну накладну (CMR), сертифікати про походження товару, декларацію про походження товару, банківський документ JBKLPA3B006E38, банківську виписку за 03.10.2025 року, калькуляцію транспортних витрат від 07.10.2025 року №07/10/2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору delivery note FSE0014120688161025E, Контракт №01-12 від 23.12.2021 року з додатковими угодами, копію митної декларації країни відправлення 25PL445010006LOTB2, договір про надання послуг митного брокера №60/2022.
Митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів у порядку ч.3 ст.53 МК України. На запит митного органу декларант повідомив про неможливість надання інших документів, окрім поданих.
07.10.2025 року Львівська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002809.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року вказано: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 МКУ, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: – подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; – надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: – відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 МКУ, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів; витрати на страхування цих товарів. У калькуляції транспортних витрат від 07.10.2025 №07/10/2025 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України (а саме, страхування); – відповідно до вимог п.8.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.12.2021 №01-12 визначено, що якість товару повинна відповідати нормам та технічним характеристикам продавця товару в країні виробництва. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи, що підтверджують виробника товару та ТМ. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 митної декларації. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару №4 слугувала МД №25UA209140024149U8 від 19.09.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,27 дол.США за кг; товару №7 слугувала МД №25UA100160041553U7 від 26.03.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 23,15 дол.США за кг; товару №8 слугувала МД №25UA209230094377U4 від 06.10.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,12 дол.США за кг; товару №10 слугувала МД №25UA209230091200U0 від 26.09.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,01 дол.США за кг; т.12 – слугувала МД №UA209230/2025/056131 від 16.06.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,03 дол.США за кг; т.13 слугувала МД №UA209230/2025/043690 від 12.05.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,32 дол.США за кг; т.14 – слугувала МД №25UA100120612024U9 від 10.03.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (взуття спеціальне для захисту ніг від певних небезпечних впливів) становить 13,50 дол.США за кг; т.15 слугувала МД №25UA209230069148U8 від 23.07.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 13,01 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
У Картці відмови №UA209230/2025/002809 від 07.10.2025 року Львівською митницею відмовлено у прийнятті митної декларації №25UA209230094958U8 від 07.10.2025 року з посиланням на порушення позивачем умов декларування, передбачених ч.6 ст.54, ст.ст.256, 257 МК України та прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року. Декларанту роз`яснено можливість подання нової митної декларації з врахуванням Рішення про коригування митної вартості від 07.10.2025 року №UA209000/2025/100387/2.
Сума донарахованих митних платежів за Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року становить 15753,47 грн.
Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови, з метою якнайшвидшого митного оформлення товарів позивач подав до митниці нові митні декларації (№25UA209230085474U6 від 09.09.2025 року, №25UA209230090249U7 від 23.09.2025 року, №25UA209230095095U7 від 07.10.2025 року), у яких митну вартість визначено з урахуванням оскаржуваних рішень, та сплатив різницю митних платежів за способом платежу 55.
Вважаючи рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року, №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року, №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року та картки відмови №UA209230/2025/002545, №UA209230/2025/002679, №UA209230/2025/002809 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 року (далі – МК України).
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення – виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль – сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за основним методом – ціною договору, зазначеною у рахунках-фактурах (інвойсах) FSE0012220688160925E від 09.09.2025 року на суму 55878,10 польських злотих, FSE0013120688160925E від 23.09.2025 року на суму 100426,26 польських злотих та FSE0014120688161025E від 07.10.2025 року на суму 111553,64 польських злотих, виставлених продавцем – Підприємством «Рав-Поль Стефаньский» повне товариство на виконання Контракту №01-12 від 23.12.2021 року.
На підтвердження заявленої митної вартості позивач разом з кожною митною декларацією подав митному органу документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України: зовнішньоекономічний договір з додатками, рахунки-проформи, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, банківські платіжні документи та банківські виписки, автотранспортні накладні (CMR), сертифікати і декларації про походження товару, калькуляції транспортних витрат, доповнення до зовнішньоекономічного договору delivery note (специфікації товару), копії митних декларацій країни відправлення, договір про надання послуг митного брокера. Перелік цих документів безпосередньо зазначений у графі 44 кожної митної декларації та підтверджується змістом оскаржуваних рішень.
Аналіз вказаних документів дає підстави для висновку, що позивач до митного оформлення надав обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар, його кількість і ціну, що в сукупності підтверджує числові значення митної вартості та її складові.
Натомість в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей щодо ціни, фактично сплаченої за товар, а саме: у калькуляціях транспортних витрат відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат покупця до перетину митного кордону України (зокрема страхування); у графах 16 та 23 CMR відсутні реквізити перевізника; декларантом не надано документів, що підтверджують виробника товару та торговельну марку (копії ліцензії на виробництво, нормативно-технічної документації, сертифіката на систему якості, сертифіката продукції власного виробництва, свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN); експортна декларація країни відправлення №25PL445010005WD5B5 не містить відміток митних органів країни відправлення (стосується рішення №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року).
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на відсутність у калькуляціях транспортних витрат документального підтвердження складових витрат до перетину митного кордону України, зокрема страхування.
Згідно з п.3.1 Контракту №01-12, поставка товару здійснюється на умовах FCA Юліанів (Польща) Інкотермс-2020. Згідно з п.3.6 Контракту №01-12, відправником вантажу є продавець за адресою: Юліанів, 50, 96-620 м.Юліанів, Республіка Польща. За правилами Інкотермс-2020 термін FCA («Франко перевізник») передбачає, що продавець здійснює митне очищення товару для експорту та передає товар, навантажений на транспортний засіб покупця, у вказаному місці. Подальші витрати на транспортування, у тому числі за межами країни відправлення, несе покупець. У свою чергу, обов`язок страхування товару на умовах FCA не покладається ані на продавця, ані на покупця.
Контракт №01-12 також не містить положень, які зобов`язували б позивача (покупця) здійснювати страхування товару. Зі змісту оскаржуваних рішень не випливає, що страхування товару фактично здійснювалось. Доказів про факт страхування товарів, поставлених за Контрактом №01-12, у матеріалах справи немає.
Згідно з абз.1 п.8 ч.2 ст.53 МК України, страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються лише у випадку, якщо страхування здійснювалося. За правилом ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2020 року у справі №320/2455/19, в якій Суд зазначив, що відсутність страхових документів/документів, що містять відомості про вартість страхування не може слугувати беззаперечним доказом необґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару. Якщо ж за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
Стосовно посилань відповідача на ненадання декларантом інформації про тарифну ставку перевезення за 1 кілометр маршруту, суд зазначає таке.
Із поданих калькуляцій транспортних витрат від 09.09.2025 року №09/09/2025, від 23.09.2025 року №23/09/2025 та від 07.10.2025 року №07/10/2025 вбачається, що позивач здійснював перевезення товару власним транспортним засобом від місця завантаження (Юліанів, Польща) до м.Львова. У калькуляціях зазначено: відстань маршруту за межами митної території України – 404 км, розхід палива на 100 км (10 л у калькуляціях від 09.09.2025 року та 23.09.2025 року, 15 л у калькуляції від 07.10.2025 року з огляду на використання іншого транспортного засобу), а також склад витрат – паливо, амортизація, добові водія. Державні номерні знаки транспортних засобів, зазначені у калькуляціях, кореспондуються із даними транспортних засобів, наведеними у графах 16 та 23 CMR.
Суд зауважує, що Митний кодекс України не визначив виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому будь-які належно оформлені документи, що містять відомості про маршрут, відстань і склад витрат, є допустимими доказами на підтвердження транспортних витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14, постанові від 07.05.2020 року у справі №400/2922/18, постанові від 30.01.2018 року у справі №810/2839/17.
Стосовно доводів відповідача про відсутність у графах 16 та 23 автотранспортних накладних (CMR) реквізитів перевізника суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається: перевезення товару здійснювалось власним транспортним засобом покупця (позивача), а не залученим перевізником. У графі 16 CMR вказано державний номерний знак транспортного засобу та проставлено відбиток штампу позивача (декларанта); у графі 23 проставлено підпис водія позивача та відбиток штампу позивача. Тобто відсутність реквізитів окремого перевізника зумовлена тим, що перевезення здійснювалось самим покупцем (позивачем) як вантажоодержувачем, що повністю відповідає умовам поставки FCA.
Окрім того, недоліки у заповненні CMR не впливають на числові значення складових митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2023 року у справі №380/1221/20, в якій Суд зазначив, що умови міжнародного перевезення товарів не стосуються та напряму не впливають на ціну товару, а тому самі собою недоліки щодо оформлення вантажних накладних CMR не можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Стосовно посилань відповідача на ненадання документів, що підтверджують виробника товару та торговельну марку (копії ліцензії на виробництво, нормативно-технічної документації, сертифіката на систему якості, сертифіката продукції власного виробництва, свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN), суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.53 МК України перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, є вичерпним. Зазначені відповідачем документи не входять до цього переліку.
Крім того, відповідачем не наведено жодних відомостей про те, яким саме чином наявність або відсутність документів про виробника товару та торговельну марку впливає на числові значення складових митної вартості товару, зафіксовану в Контракті №01-12 та підтверджену рахунками-фактурами (інвойсами) і банківськими платіжними документами. У свою чергу, наявність у митного органу прямого Контракту №01-12 між позивачем (покупцем) та продавцем – Підприємством «Рав-Поль Стефаньский» повне товариство, у якому продавець виступає виробником товару, у поєднанні з рахунками-фактурами (інвойсами) та доповненнями delivery note, є достатньою для ідентифікації товару та його ціни.
Стосовно посилань відповідача на відсутність на експортній декларації країни відправлення №25PL445010005WD5B5 відміток митних органів країни відправлення, суд зазначає, що чинне законодавство України не покладає на декларанта обов`язку надавати митну декларацію країни відправлення з відмітками митних органів цієї країни як обов`язковий документ, що підтверджує митну вартість товарів. Така декларація може бути затребувана у переліку додаткових документів за ч.3 ст.53 МК України, проте її відсутність або наявність формальних недоліків в її оформленні самі собою не свідчать про неправильність визначення митної вартості. Експортна декларація країни відправлення підтверджує факт експорту товару, а її автентичність та номер транзакції перевіряються у відповідній інформаційній системі.
Стосовно правомірності витребування у позивача додаткових документів.
Зі змісту повідомлень митного органу, надісланих декларанту, вбачається, що митний орган витребував повний перелік документів, передбачений ч.3 ст.53 МК України, без зазначення конкретних обставин, які викликали обґрунтовані сумніви у достовірності поданих відомостей, та без вказівки на конкретні документи, які могли б ці сумніви усунути. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, у тому числі у постановах від 21.02.2024 року у справі №804/7882/16, від 15.02.2024 року у справі №640/29559/20, від 12.03.2019 року у справі №820/8016/15, повноваження митного органу на витребування документів від декларанта для підтвердження заявленої митної вартості є правомірними виключно у тому випадку, якщо запит стосується лише тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені ст.53 МК України.
Стосовно правомірності застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів свідчить, що джерелом інформації для коригування митної вартості митним органом обрано раніше оформлені митні декларації за товарами «зі схожими характеристиками». При цьому в оскаржуваних рішеннях зафіксовано: «Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось». Жодних пояснень щодо характеристик товарів, обсягу партій, умов поставки, комерційних умов, виробника, країни походження, торговельної марки товарів, узятих за основу для визначення митної вартості, в оскаржуваних рішеннях не наведено. Не наведено й порівняння цих характеристик з характеристиками товарів, які ввозились позивачем.
Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 року у справі №460/2674/20, посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом; резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, і це обґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі №804/1755/17, від 27.07.2018 року у справі №809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17, від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Згідно з правовим висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митних деклараціях; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні чи не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказав, які саме додаткові документи були необхідними для підтвердження митної вартості та які з них не було надано.
Беручи до уваги те, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року, №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року, №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002545, №UA209230/2025/002679, №UA209230/2025/002809, суд зазначає, що картки відмови є похідними від рішень про коригування митної вартості, а тому за умови визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів картки відмови підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2021 року у справі №820/3979/17.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то, ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.001962, відповідно до якої при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні, ціна позову у даній справі складає суму донарахованих митних платежів за оскаржуваними рішеннями: 17940,04 грн (за рішенням №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року), 52802,95 грн (за рішенням №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року) та 15753,47 грн (за рішенням №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року), що становить 86496,46 грн.
Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2026 року становить 3328,00 грн. Враховуючи, що 1,5% від ціни позову становить 1297,45 грн, що менше одного розміру прожиткового мінімуму, за майнову вимогу позивачем підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Оскільки позовні вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови є похідними від основних позовних вимог майнового характеру, окремий судовий збір за такі вимоги не сплачується, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2020 року у справі №520/1634/19. Позивач сплатив судовий збір у сумі 13312,00 грн, тобто у розмірі, який перевищує встановлений Законом України «Про судовий збір».
Із бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3328,00 грн, тобто у розмірі, який підлягав сплаті за подання позовної заяви відповідно до Закону України «Про судовий збір». Решта судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, заявлених позивачем, суд зазначає таке.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст.134 КАС України, за приписами якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Суд встановив, що професійна правнича допомога у цій справі надавалась позивачу адвокатом Цебаком І.С. на підставі договору про надання правової допомоги №02/25 від 02.01.2025 року та додатку №11 від 29.01.2026 року. На підтвердження понесених витрат позивачем подано платіжну інструкцію №2797 від 30.01.2026 року про оплату правничої допомоги, звіт про надану правничу допомогу (проміжний) від 03.02.2026 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000558 від 22.03.2017 року, ордер ВС №1436642 від 03.02.2026 року. Розмір заявлених витрат на правничу допомогу складає 5000,00 грн.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що предмет спору не є складним, обсяг матеріалів незначний, представник позивача неодноразово опрацьовував аналогічні питання у попередніх справах за участю позивача, справа розглядається у спрощеному провадженні без виклику сторін.
Оцінюючи розмір заявлених витрат на критерій співмірності, суд враховує, що предмет спору у даній справі стосується трьох рішень про коригування митної вартості товарів та трьох карток відмови, що зумовлювало необхідність аналізу обставин трьох поставок товарів, поданих документів за трьома митними деклараціями та обґрунтування коригування митної вартості за кожним рішенням. Водночас зазначені рішення прийняті за подібними підставами, у межах одних і тих самих правовідносин між тими ж сторонами, на виконання одного і того ж Контракту №01-12 від 23.12.2021 року, що зумовлювало єдиний підхід до обґрунтування позовних вимог.
Беручи до уваги характер спору, обсяг виконаних адвокатом робіт, той факт, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також враховуючи документальне підтвердження понесених витрат, суд приходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд не вбачає.
Витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100352/2 від 09.09.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002545.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100371/2 від 23.09.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002679.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100387/2 від 07.10.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002809.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка Т., буд.1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг ЗІЗ» (місцезнаходження: вул.Б.Хмельницького, 247, кв.8, м.Львів, 79037; код ЄДРПОУ: 43333553) судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.