УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1106/26 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Номер провадження №33/4805/919/26
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП  Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника Сачка А.В., прокурора Степури М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сачка Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 27 березня 2026 року, якою останню визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 27 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 цього Кодексу. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 3 від 18 лютого 2026 року, колишній дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону, несвоєчасно, а саме: 11.02.2025 близько 18 год 17 хв, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023 по 23.01.2023 (при звільненні), поза межами встановленого законом терміну (31.01.2024), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Сачок А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та виключити з резолютивної її частини висновок про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в решті постанову залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що протокол відносно ОСОБА_1 складений поза спливом визначених законом граничних строків притягнення до відповідальності, а отже у суду першої інстанції були усі підстави для закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, без встановлення вини його підзахисної. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Сачка А.В., думку прокурора Степури М.В., яка просила скасувати постанову суду першої інстанції та накласти адміністративне стягнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, із закриттям провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.07.2021 № 216 о/с про призначення лейтенанта поліції Виніченко К.І. дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 06.07.2021; наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 20.01.2023 № 33 о/с про звільнення зі служби лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної в Житомирській області, з 23 січня 2023 року за пунктом 7 частини 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням); роздруківкою з сайту НАЗК із зазначенням відомостей щодо подання ОСОБА_1 декларацій; даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно з якими ОСОБА_1 , яка 23.01.2023 звільнена зі служби в поліції, лише 11.02.2025 близько 18 год 17 хв подала декларацію при звільненні, за період з 01.01.2023 по 23.01.2023, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції; повідомленням Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки № 998-2026 від 09.01.2026; листом управління проведення спеціальних перевірок та контроль за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції № 47-06/104136-25 від 31.12.2025; повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасне подання декорацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №280/01/43-2024 від 13.02.2024; листом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 11470-2026 від 20.01.2026; присягою ОСОБА_1 від 12.10.2018; письмовим поясненням ОСОБА_1 від 29.01.2026; листом Житомирської обласної прокуратури № 22/3-71вих-26 від 17.02.2026.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, та вірно встановив, що колишній дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.45 цього Закону, несвоєчасно, а саме, 11.02.2025 о 18:17 год, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023 по 23.01.2023 (при звільненні), поза межами встановленого законом терміну (31.01.2024), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку. Також сторона захисту не оспорює їх належність та допустимість.
Також жодна із сторін не оскаржує постанову суду в частині закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, які передбачені статтею 38 КУпАП. 
Згідно з ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
КУпАП не містить тлумачення поняття виявлення правопорушення. Проте, установлена судова практика пов`язує час виявлення правопорушення з моментом складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки після виявлення всіх ознак правопорушення відповідно ст. 254 КУпАП уповноваженою особою складається таким протокол. Таке тлумачення щодо встановлення моменту виявлення адміністративного правопорушення викладено і в постанові Касаційного адміністративного суду від 18.01.2024 року по справі № 522/12566/18.
Судом першої інстанції встановлено, що моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення, тобто моментом, з якого уповноважений орган дізнався про правопорушення є 13 лютого 2024 року, що підтверджено повідомленням начальника сектору запобігання корупції ГУНП в Житомирській області Медведєва Р. Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , а саме: декларації при звільненні за 2023 рік (з 01.01.2023 по 23.01.2023). Дане повідомлення зареєстровано в НАЗК за №130444/0/05-24 - 04.11.2024.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023, який набрав чинності 12.10.2023, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Таким чином, днем вчинення правопорушення ОСОБА_1 є 01 лютого 2024 року. 
Оскільки станом на день розгляду справи судом першої інстанції (27 березня 2026 року) минуло більше шести місяців з дня його виявлення (13.02.2024), а також два роки з дня вчинення (01 лютого 2024 року), отже провадження правомірно закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Вказані обставини також не оскаржуються в апеляційний скарзі. Проте захист вважає, що у зв`язку із закінченням таких строків суд мав обов`язок закрити справу без встановлення вини, так як протокол був складений поза спливом цих строків. 
Посилання захисника на складення протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 поза межами строку, є необгрунтованими, оскільки норми КУпАП не обмежують строк складання протоколу після отримання посадовим органом необхідної та повної інформації про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення.
Твердження апелянта про те, що суд не може встановлювати вини особи, закриваючи справу в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд розцінює критично.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчинені такого правопорушення провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент складання протоколу та розгляду справи у суді строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою чи взаємовиключної обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчинені адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Стосовно вимог прокурора, які були озвучені в ході апеляційного розгляду, про скасування постанови та прийняття нової постанови, якою визнати винуватою ОСОБА_1 та накласти адміністративне стягнення, то вони не відповідають вимогам статті 294 КУпАП, за змістом якої апеляційний суд може переглядати справу лише в межах апеляційної скарги. Як встановлено, прокурор не звертався із апеляційною скаргою, тому його вимоги та доводи можуть бути враховані лише щодо заявленої скарги захисту, та за результатами апеляційного розгляду погіршення становища особи неможливе.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сачка Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 27 березня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: