ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 року м.Дніпро Справа № 908/837/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від позивача: Ференець О.Є. (власні засоби); 
від відповідача-1: Зарвій Р.Л. (в залі суду);
від відповідача-2: Кравченко Р.В. (в залі суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 (суддя Азізбекян Т.А., повний текст якого підписаний 12.08.2024) у справі №908/837/24
за позовом  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ).
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” (вулиця Щаслива, 9а, місто Запоріжжя, 69095, ЄДРПОУ 42782408).
відповідача-2  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 ).
про визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна, стягнення суми.
за позовом ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_3 ) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “АРЕНА ГРУП ЛТД”, (69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 9А)
про стягнення 3 853 367,76 грн.
ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 в системі “Електронний суд” фізичною особою ОСОБА_2 (Позивач) сформована позовна заява з позовними вимогами до відповідачів: 
- Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”; 
- фізичної особи ОСОБА_1 ,
про визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” та ОСОБА_1 , посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4035.

03.04.2024 в системі “Електронний суд” позивачем ОСОБА_2 сформована позовна заява до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” про стягнення вартості частки учасника, належної йому при виході з товариства в розмірі 3 803 367,76 грн., вартості додаткового вкладу до статутного капіталу товариства в розмірі 50 000 грн., а всього 3 853 367,76 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після підписання протоколу загальних зборів 20.03.2023, Позивачем подано державному реєстратору заяву про вихід із Товариства, оскільки як вказує позивач, вихід з Товариства був єдиною можливістю зберегти фактичну вартість належної їй частки.
24.03.2023 Позивачка направила на адресу Відповідача-1 та усім учасникам Товариства повідомлення про вихід з Товариства з наданням документів, які підтверджують вказаний факт, та вимагала: 
- не пізніше ніж протягом 30 днів з дня, коли Товариство отримало чи мало отримати цей лист, повідомити ОСОБА_2 вартість її частки станом на 19 березня 2023 року; 
- протягом одного року з дня, наведеного в попередньому абзаці, виплатити позивачці вартість її частки. 
Позивач вказує, що продавши нерухоме майно своєму бенефіціарному власнику, відповідач одразу ж не оплатив позивачці вартість належної їй частки за рахунок коштів, отриманих від продажу, що свідчить про фраудаторність оспорюваного договору, адже за висновками позивача, його укладено з прямою метою уникнути належного розрахунку.
За висновками позивача, ОСОБА_2 не пізніше 27 березня 2024 року мала отримати від Товариства вартість належної їй частки у Товаристві, а про розмір такої виплати відповідач мав повідомити позивача не пізніше 26 квітня 2023 року. За розрахунком позивача, вартість частки ОСОБА_2 (27,5%), становить - 3 803 367,76 грн.

Ухвалою від 10.04.2024 в межах господарського провадження у справі № 908/987/24, суддя Господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г. ухвалила: - прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 908/987/24; - здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; - задовольнити заяву ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження справ № 908/837/24 і № 908/987/24; - передати справу № 908/987/24 на розгляд судді Господарського суду Запорізької області Азізбекян Т.А., у провадженні якої перебуває справа № 908/837/24; - присвоїти об`єднаній справі № 908/837/24.
Ухвалою від 18.04.2024 суддя Господарського суду Запорізької області Азізбекян Т.А. у справі № 908/837/24 ухвалила: - прийняти справу № 908/987/24 до провадження; - об`єднати в одне провадження справи № 908/837/24 і № 908/987/24; - присвоїти об`єднаній справі № 908/837/24; - справу розглядати в загальному позовному провадженні.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на користь ОСОБА_2 вартість частки учасника, належної йому при виході з товариства, в розмірі 3 803 367, 76 грн., вартість додаткового вкладу до статутного капіталу товариства в розмірі 50 000, 00 грн., витрати з оплати судового збору - 48 662, 82 грн.
Визнано недійсним договір купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” (вулиця Щаслива, 9-А, місто Запоріжжя, 69095, код ЄДРПОУ 42782408) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 ), посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4035.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_1 , в якій просила: рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 в частині позовних вимог, яким визнано недійсним договір купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” та ОСОБА_1 , посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4035 – скасувати та прийняти нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволені позову; вирішити питання щодо скасування арешту із забороною відчуження та розпорядження нерухомим майном, а саме нежитловим приміщення загальною площею 1 143,7 кв.м, розташоване за адресою вул. Щаслива, 9-А, м Запоріжжя, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 191435123101, вжитого ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.03.2024 по справі №908/837/24.
При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що Позивачем не доведено, що оспорюваний правочин вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю " АРЕНА ГРУП ЛТД", як боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, та у боржника відсутня можливість виконати потенційні вимоги Позивача через скрутне матеріальне становище. 
Надана Позивачем довідка про оцінку майна спрямована для цілей оподаткування операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна, що належать фізичним особам, а не для визначення вартості майна для звернення частки учасника товариства з обмеженою діяльністю. 
В той же час, зазначена довідка містить неточності, а саме, - в якості цільового призначення визначено: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Однак, земельна ділянка має цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
Вказане впливає на оцінку будівлі в цілому, та є, відповідно, недостовірною інформацією. У зазначеній довідці не враховано правовий режим користування земельною ділянкою (право приватної / часткової власності, оренда комунального майна).
Надана Позивачем довідка про оцінку майна не містить зазначення підходу визначення вартості, та такі показники, як: якість стін будівлі (якість цегли, газоблок, армування, якість покрівлі, тощо), що є складовими якості будівлі. До речі довідку визначення вартості майна згенеровано зацікавленою особою в односторонньому порядку, у спосіб, що не відповідає Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для оцінки майна. Крім того, довідка підтверджує лише приблизну частку майна товариства, а не всі інші зобов`язання.
Позивач своїм правом на витребування документів для здійснення повної оцінки частки не скористалась, здійснила оцінку ринкової вартості не корпоративних прав товариства, а окремого об`єкта нерухомого майна, належного відповідачу-2 на підставі довідки ФДМУ, згенерованої з помилками, та взявши за основу недостовірну інформацію про фінансовий стан товариства на вебпорталі ОПЕНДАТА, свідомо завищивши загальну суму. У зв`язку з чим дійшла хибного висновку про незадовільний фінансовий стан Позивача, та поклала в обґрунтування необхідності визнати недійсним договір купівлі-продажу майна.
Таким чином, Господарський суд Запорізької області належним чином не дослідив усі обставини справи, такі як фінансова можливість Товариства виконати зобов`язання в порядку ст. 24 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не визначив загальну суму зобов`язання, при ухвалені рішення застосував позицію Верховного Суду по справі, яка не є подібною до цієї справи, та визнав недійсним договір купівлі-продажу, чим позбавив Апелянта права власності на це нерухоме майно, а також на грошові кошти, що були сплачені Товариству на виконання вищезгаданого договору.

Також, не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом було визначено вартість частки Позивача виключно на підставі:
- балансової вартості активів ТОВ «Арена Груп ЛТД» за підсумками 2022 року, вказана вартість 1 542 000 грн;
- довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, відповідно до якої ринкова вартість нерухомого майна становила – 16 469 428,20 грн.
Проте, жодний з наданих Позивачем документів не підтверджує ринкову вартість майна, а тим паче ринкову вартість частки Позивача.
Так, довідка не є належним доказом ринкової вартості об`єкта нерухомості, оскільки:
- за відсутністю обставин отримання доходу, який підлягає оподаткуванню у випадках, передбачених Податковим кодексом України, відсутні підстави для здійснення електронного визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості, розрахованої модулем Єдиної бази даних звітів про оцінку;
- самим Порядком передбачено, що ринкова вартість може бути визначена лише суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем), а не на підставі автоматично згенерованої довідки про вартість об`єкта нерухомості;
- до довідки заявником внесено критерії обрахунку не підтверджені жодним документом (зокрема технічним паспортом на будівлю), як то поверховість будівлі (Позивачем зазначено 2 поверхи), дата введення в експлуатацію (Позивачем зазначено 2012).
Згідно довідки, наданої Позивачем, цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовано приміщення – « 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». 
Проте, згідно витягів наданих Позивачем та відомостей за відкритими даними земельного кадастру України цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовано приміщення інше – «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».
Отже, здійснене за непідтвердженими критеріями розрахунку електронне визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості, розраховане модулем Єдиної бази даних звітів про оцінку, є недостовірним. 
Судом не було встановлено ринкову вартість сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника, всупереч п.13.8 розділу 13 Статуту ТОВ «Арена Груп ЛТД» та ч.8 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Отже, вартість частки учасника визначається виходячи з вартості саме з ринкової сукупності всіх часток учасників ТОВ «Арена Груп ЛТД» пропорційно до розміру частки такого учасника на основі результатів незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.
Також, визначення ринкової вартості сукупності всіх часток учасників ТОВ «Арена Груп ЛТД» може бути визначено на підставі експертизи, що підтверджується висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду, наведених у апеляційній скарзі.
Позивачем не було жодним чином підтверджено сплату внеску чи набуття права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Арена Груп ЛТД», відповідно, судом першої інстанції не було встановлено факту сплати частки Позивачем. У зв`язку з чим, неможливо з`ясувати розмір частки, що підлягає виплаті, оскільки така частка виплачується пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника.
Вартість об`єкту нерухомості (1 507 677,24 грн) сплачена ОСОБА_1 , незначним чином відрізняється від вартості, за якою ТОВ «Арена Груп ЛТД» обліковувало зазначену будівлю за фінансовою звітністю малого підприємництва за 2021 рік – 1 555 300 грн. та за фінансовою звітністю малого підприємництва за 2022 рік – 1 542 000 грн. 
Тобто, внаслідок відчуження об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_4 платоспроможність ТОВ «Арена Груп ЛТД» не зазнала змін. Зазначеним спростовуються доводи Позивача про погіршення платоспроможності ТОВ «Арена Груп ЛТД», зокрема щодо неможливості виплатити Позивачу вартість частки в статутному капіталі. 
Разом з тим, Позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, що вказана в оскаржуваному договорі вартість об`єкту нерухомості не є ринковою.
З огляду на недоведеність Позивачем також розміру ринкової вартості частки Позивача в статутному капіталі, відповідно, передчасним є висновок Позивача про недостатність коштів ТОВ «Арена Груп ЛТД» без об`єкту нерухомості для здійснення виплати вартості частки. А отже, вимога про визнання недійсним оскаржуваного договору купівлі-продажу не підлягає задоволенню.
Строк на виплату компенсації вартості частки сплинув не в момент укладання спірного договору (жовтень 2023 року), а лише через рік, після її виходу зі складу учасників ТОВ «АРЕНА ГРУП ЛТД» (тобто, березень 2024 року), що не спростовується і самою Позивачкою. Відповідно, на момент укладання спірного договору купівлі-продажу права Позивача порушені не були.
07.06.2024 ТОВ "АРЕНА ГРУП ЛТД" подано клопотання про зупинення провадження у справі № 908/837/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №908/1574/24. 
Ухвалою Господарського суд Запорізької області клопотання про зупинення провадження у справі № 908/837/24 було розглянуто та відмовлено у його задоволенні, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до розгляду справи № 908/1574/24.
ТОВ «АРЕНА ГРУП ЛТД» не погоджується з ухвалою від 10.06.2024, оскільки Позивач у справі № 908/1574/24 ставить під сумнів підстави набуття ОСОБА_2 корпоративних прав ТОВ «АРЕНА ГРУП ЛТД». У випадку задоволення позовних вимог у справі № 908/1574/24 та визнання судом, зокрема недійсним Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕНА ГРУП ЛТД», скасування реєстраційних дій щодо реєстрації ОСОБА_2 , як учасника ТОВ «АРЕНА ГРУП ЛТД», відповідно, будуть відсутні правові підстави для звернення ОСОБА_2 , як Позивача у справі №908/837/24 через відсутність (корпоративних прав) часток в статутному капіталі ТОВ «АРЕНА ГРУП ЛТД».

Позивач у відзивах на апеляційні скарги вважає доводи апеляційних скарг безпідставними, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. Зазначив, що заперечення Відповідача-1 щодо законності та обґрунтованості рішення в частині стягнення з Товариства на користь Позивачки вартості її частки в зв`язку з виходом із Товариства стосуються виключно способу визначення ринкової вартості цієї частки.
Відповідач-1, зі свого боку, не лише не надав суду власного розрахунку заборгованості перед Позивачкою (хоча в силу частини 6 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначення такої вартості є прямим обов`язком Товариства). Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем-1 навіть не було надано відзиву на позовну заяву в частині стягнення на користь Позивачки грошових коштів у вигляді ринкової вартості частки та додаткового внеску до статутного капіталу Товариства.
Всі наведені в апеляційній скарзі заперечення Відповідача-1 щодо порядку визначення ринкової вартості частки учасника є неспроможними, адже саме Відповідач своїми діями завадив будь-якому іншому способу визначення цієї вартості, аніж той, що був запропонований Позивачкою. 
Позивачка, зі свого боку, визнає, що застосований нею порядок встановлення ринкової вартості частки учасника є дещо нестандартним, однак наголошує, що жодна норма чинного законодавства і жоден правовий висновок Верховного Суду під час проведення відповідного розрахунку порушено не було.
Наведені в апеляційній скарзі заперечення стосовно законності Рішення в частині визначення належної Позивачці суми коштів не мають братися до уваги як такі, що виходять за межі апеляційного розгляду справи і, крім того, як такі, що не підтверджені відповідним контррозрахунком.
Викладені в апеляційних скаргах доводи Відповідачів стосовно безпідставності визнання Договору фраудаторним і, з цієї причини, недійсним, - насправді знайшли свою критичну оцінку в рішенні. До наведеного Позивачка лише вважає за необхідне додати, що відсутність в матеріалах справи доказів неспроможності Відповідача-1 розрахуватися з Позивачкою за рахунок інших, окрім нерухомого майна, джерел, - пояснюється лише тим, що представник Відповідача-1 не погодився з призначенням у справі судової економічної експертизи, яка мала остаточно встановити наявність або відсутність у Відповідача такої спроможності. 
Крім того, довести можливість виконати фінансові зобов`язання перед Позивачкою Відповідач-1 міг і досі може в будь-який момент, здійснивши такий розрахунок. Натомість, матеріали справи свідчать, що зі спливом встановленого законом строку Відповідач-1 не сплатив Позивачці ані копійки, - ані за рахунок коштів, отриманих від продажу нерухомого майна, ані за рахунок інших джерел.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.08.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 04.09.2024 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
17.09.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2024 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
23.09.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 20.09.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), суддів – Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 10.12.2024.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2024 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
24.09.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 20.09.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), суддів – Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24; судове засідання призначено на 10.12.2024.
Приєднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” до скарги ОСОБА_1 на рішення суду від 26.06.24 для розгляду в одному апеляційному провадженні.
В судовому засіданні 10.12.2024 оголошено перерву до 20.01.2025, в подальшому до 03.02.2025, 17.02.2025.
06.02.2025 до суду від представника позивача – адвоката Ференець О.Є. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
Також 06.02.2025 від представника позивача надійшли пояснення стосовно експертної установи (Запорізьке відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз) та переліку питань для експертизи; необхідності витребування документів для її проведення. 
14.02.2025 до суду від відповідача-2 надійшли пояснення, в яких останній ще раз наголосив на передчасності позову; заперечив зазначену позивачем експертну установу, з урахуванням проаналізованої інформації щодо завантаженості експертної установи, а саме Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, яке розповсюджується на відділення до якого пропонується направити справу та встановлено, що з 01.01.2024 загалом виконано 28 будівельно-технічних експертиз, у залишку станом на 01.01.2025 - 869 експертиз; з 01.01.2024 загалом виконано 81 оціночно-будівельних експертиз, у залишку станом на 01.01.2025 - 1 799 експертиз; з 01.01.2024 загалом виконано 20 економічних експертиз, у залишку станом на 01.01.2025 - 117 експертиз. Тобто, у найкращому випадку остаточний висновок експерта надійде приблизно через два роки у кращому випадку.
15.02.2025 до суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, пов`язане з неможливістю його явки в судове засідання через тимчасову непрацездатність (доданий медичний висновок).
В судове засідання 17.02.2025 представник відповідача-1 не з`явився.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025 призначено у справі №908/837/24 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, буд. 1).
На вирішення експерта поставлені наступні питання:
1. Яка дійсна (ринкова) вартість майна нежитлового приміщення загальною площею 1143,7 кв.м, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 9а, у складі офісу (літера 2-А), котельної літ.Б, будівлі гаражу літ.В, альтанки літ.Г, паркану № 4, ворот № 5 і № 6, фонтану № 7, замощення ІІІ та ІV, яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408) на праві власності станом на 18 жовтня 2023 року?
2. Яка дійсна (ринкова) вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408), яке належало товариству на праві власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо, з урахуванням майнових зобов`язань товариства, станом на 19 березня 2023 року?
3. Яка дійсна (ринкова) вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408), пропорційна частці ОСОБА_2 (частка у статутному капіталі 27,5%) в статутному капіталі Товариства, що підлягає виплаті останній у зв`язку із її виходом зі складу учасників Товариства, станом на 19.03.2023?
Матеріали справи разом з ухвалою про призначення експертизи направлено до експертної установи – Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, буд. 1) та зобов`язано цю експертну установу після завершення судової експертизи негайно повернути матеріали справи до Центрального апеляційного господарського суду разом із експертним висновком.
Попередню оплату вартості експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .
Провадження у справі № 908/837/24 на час проведення експертизи зупинено. 

08.04.2025 до Центрального апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи, без проведення експертизи, з супровідним листом, в якому зазначено, що питання дійсної (ринкової) вартості майна (частини майна) не відноситься до питань економічної експертизи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі № 908/837/24.
З урахуванням навантаження колегії суддів та щорічних відпусток судове засідання по розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” призначено на 01.09.2025.
20.08.2025 представником позивачки подане суду клопотання про долучення додаткових доказів. 
01.09.2025 до суду апеляційної інстанції від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано неможливістю явки у засідання через об`єктивні обставини (без їх зазначення). 
Розглянувши клопотання відповідача-2, колегія суддів протокольною ухвалою відмовила в його задоволенні.
При з`ясуванні обставин, пов`язаних з призначенням і не проведенням експертизи у справі, у колегії суддів виникли питання до заступника директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Спицького Валентина, за підписом якого у супровідному листі від 31.03.2025 №19/104/13/3-12890-2025 повернуті матеріали справи суду.
Через що, ухвалою суду від 01.09.2025 викликано в судове засідання заступника директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Спицького Валентина, явку якого в судове засідання визнано обов`язковою. 
Попереджено експерта про застосування наслідків невчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ст.135 ГПК України.
З урахуванням необхідності явки експерта судом оголошено перерву до 29.09.2025.
23.09.2025 до суду від експертної установи надійшла заява, в якій повідомлено про неможливість явки експерта через перебування його у відпустці, через що у судовому засіданні оголошено перерву до 16.10.2025, повторно викликано заступника директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Спицького Валентина, явку якого визнано обов`язковою.
14.10.2025 до суду від директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Коротаєва В.М. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні експерта Спицького В.В. в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.
В судовому засіданні 16.10.2025, після з`ясування обставин не проведення експертизи, призначеної ухвалою від 17.02.2025, експертом надано пояснення суду, відповідно до яких перелік питань, які віднесені на вирішення експертизи, носять комплексний характер і відносяться до оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2025 призначено у справі № 908/837/24 комплексу судову оціночно-будівельну і товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України (49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, буд. 1).
На вирішення експерта поставлені наступні питання:
1. Яка дійсна (ринкова) вартість майна нежитлового приміщення загальною площею 1143,7 кв.м, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 9а, у складі офісу (літера 2-А), котельної літ.Б, будівлі гаражу літ.В, альтанки літ.Г, паркану № 4, ворот № 5 і № 6, фонтану № 7, замощення ІІІ та ІV, яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408) на праві власності станом на 18 жовтня 2023 року?
2. Яка дійсна (ринкова) вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408), яке належало товариству на праві власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо, з урахуванням майнових зобов`язань товариства, станом на 19 березня 2023 року?
3. Яка дійсна (ринкова) вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД" (ідентифікаційний код 42782408), пропорційна частці ОСОБА_2 (частка у статутному капіталі 27,5%) в статутному капіталі Товариства, що підлягає виплаті останній у зв`язку із її виходом зі складу учасників Товариства, станом на 19.03.2023?
Матеріали справи разом з ухвалою про призначення експертизи направлено до експертної установи – Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, буд. 1) та зобов`язано цю експертну установу після завершення судової експертизи негайно повернути матеріали справи до Центрального апеляційного господарського суду разом із експертним висновком.
Попередню оплату вартості експертизи покласти на позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ).
Провадження у справі № 908/837/24 на час проведення експертизи зупинено.

29.01.2026 на адресу суду з супровідним листом за підписом першого заступника директора Ревякіної Т. надійшло клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - судових експертів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи, у якому експертами порушені питання про надання оригіналів або завірених копій наступних матеріалів: 
- надати технічну документацію на земельну ділянку (з графічною частиною) з кадастровим номером 2310100000:04:024:0119, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 34а, дійсну станом на 15.10.2023;
- надати матеріали з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану тощо, об`єкту нерухомого майна, яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, станом на 18.10.2023;
- у зв`язку з тим, що в експертній установі відсутня база даних про продаж та пропозиції до продажу об`єктів нерухомого майна, в районах наближених до об`єкта оцінки, станом на 18.10.2023, надати дані фактичного продажу або пропозиції подібного до оцінюваного майна з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану, в районі розташування об`єкта оцінки; 
- у зв`язку з тим, що в експертній установі відсутня база даних про оренду та пропозиції до оренди об`єктів нерухомого майна, в районах наближених до об`єкта оцінки, станом на 18.10.2023, надати дані фактичної оренди або пропозиції подібного до оцінюваного майна з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану, в районі розташування об`єкта оцінки.
У клопотанні повідомлено суд, що питання 2.2. та 2.3 не можуть бути вирішенні під час виконання комплексної судової оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи у зв`язку з тим, що до компетенції експертів з вище зазначених експертних спеціальностей не входить встановлення переліку майна, яке належить товариству на праві власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо і відповідно визначення частки в статутному капіталі.
До завдань оціночно-будівельної експертизи входить вирішення питань щодо визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо). 
До завдань товарознавчої експертизи входить вирішення питань щодо визначення різних видів вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів. 
Тобто, питання 2.2 може бути вирішено лише в частині визначення вартості поліпшень земельних ділянок та вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів при у умові наведення їх переліку. 
Також, до компетенції експертів з оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи не входить визначення вартості з урахуванням майнових зобов`язань товариства. 
Одночасно повідомлено, що після вивчення наданих на дослідження матеріалів може бути направлене клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для відповіді на поставлені питання.
Виконання призначеної судової експертизи до надання зазначених вище матеріалів, призупинено.

З метою вирішення процесуальних питань, зокрема розгляду клопотання експертів, ухвалою суду від 30.01.2026 провадження у справі поновлено; судове засідання з розгляду клопотання призначено на 19.02.2026; учасникам провадження у справі запропоновано надати витребувані експертом матеріли або в письмових поясненнях навести мотиви неможливості надання відповідних доказів; з урахуванням раніше поданого клопотання, вирішено провести судове засідання (та всі інші) у справі №908/837/24 з представником ОСОБА_2 адвокатом Ференець Олександром Євгеновичем в режимі відеоконфкеренції за допомогою власних технічних засобів.

13.02.2026 до суду від представника позивачки надійшла заява, у якій викладено, що головним питанням, яке потребує вирішення у даній справі та заради якого в ній було призначено судову експертизу, є визначення ринкової вартості частки Відповідачки, належній їй в зв`язку з виходом з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арена Груп Лтд», решта питань, які були поставлені перед експертами, є другорядними.
Між тим, як абсолютно чітко вбачається з клопотання експертів, визначати ринкову вартість частки Позивачки, належну їй в зв`язку з виходом зі складу учасників, експерти не збираються. Натомість, експерти пропонують суду відповісти на питання щодо вартості поліпшень земельних ділянок та вартості машин, обладнання, сировини та споживчих матеріалів при умові надання їх переліку, які не стосуються предмету спору.
Підсумовуючи наголошує, що: 
1. Право Позивачки на отримання вартості частки майна Відповідача в зв`язку з виходом з Товариства є очевидним і таким, що не потребує доведення. 
2. Факт наявності у складі майна Товариства на дату визначення вартості частки Позивачки є встановленим та Відповідачем не оспорюється. 
3. Обов`язок визначити вартість належної Позивачці частки та надати документи, необхідні для проведення розрахунку, в силу закону покладається на Відповідача. 
4. Відповідач свої прямі обов`язки не виконав, вартість частки Позивачці не повідомив, документи для здійснення розрахунку не надав, розрахунок не провів. 
5. Позивачка за таких обставин, звертаючись до суду за захистом своїх прав, знаходиться в менш вигідному стані, аніж Відповідач, адже для визначення належних їй сум змушена користуватися непрямими доказами та збирати дані з різних джерел, однак, попри це, відповідний розрахунок здійснила та обґрунтувала. 
6. Відповідач, маючи всі вихідні дані для проведення власного розрахунку (контррозрахунку) вартості частки, протягом розгляду справи відмовчується, обмежуючись лише голослівним твердженням про некоректність виконаних Позивачкою обчислень. 
7. Ринкова вартість нерухомого майна, яке належало Товариству в момент виходу Позивачки з його складу, підтверджується належними та достовірними доказами (два альтернативних звіти про незалежну оцінку), а вартість зобов`язань, на яку має бути зменшено вартість майна, - даними податкової звітності Відповідача, достовірність яких останнім не спростовано. 
8. Обрана судом експертна установа двічі, з порушенням встановлених строків та всупереч прямим нормам Інструкції, продемонструвала відверте ухилення від виконання покладених на неї обов`язків, що унеможливлює додаткову перевірку наданого Позивачкою розрахунку. 
З огляду на наведені міркування, обґрунтованість позовних вимог не спростовується жодним доказом у справі, а, отже, згідно з основними принципами процесуального судочинства, справу має бути розглянуто по суті на підставі наявних матеріалів з єдино можливим, за вказаних обставин, результатом – залишення без змін абсолютно законного і обґрунтованого рішення місцевого господарського суду.

18.02.2026 (зареєстровано судом 19.02.2026) до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на виконання ухвали від 30.01.2026, надійшли копії: Договору оренди землі від 17.07.2017, укладеного між Запорізькою міською радою та ТОВ «Васильківський комбікормовий завод»; Договору купівлі-продажу від 02.02.2021, укладеного між ТОВ «Васильківський комбікормовий завод» та ТОВ «Арена Груп ЛТД».
19.02.2026 до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Кравченко Р.В. надійшло клопотання про долучення до справи документів на виконання ухвали від 30.01.2026, а саме: копію договору купівлі-продажу від 18.10.2023, а також копію технічного паспорту на комплекс будівель та споруд громадського призначення (вул. Щаслива, 9а, м. Запоріжжя). Зазначені документи при надходженні до канцелярії суду були розшиті для сканування. 

В судовому засіданні 19.02.2026 заслухано представника позивача, інші учасники не з`явились.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2026 задоволено клопотання експертів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Захарченко В.В. та Петриченко М.О. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової експертизи.
Повідомлено експертів про виконання учасниками процесу вимог ухвали суду від 30.01.2026 для чого направлено в експертну установу надані сторонами копії: 
- Договору оренди землі від 17.07.2017, укладеного між Запорізькою міською радою та ТОВ «Васильківський комбікормовий завод»; 
- Договору купівлі-продажу від 02.02.2021, укладеного між ТОВ «Васильківський комбікормовий завод» та ТОВ «Арена Груп ЛТД»;
- договору купівлі-продажу від 18.10.2023, укладеного між ТОВ «Арена Груп ЛТД» та ОСОБА_1 ;
- технічного паспорту на комплекс будівель та споруд громадського призначення (вул. Щаслива, 9а, м. Запоріжжя).
В разі недостатності поданих документів, зобов`язано експертів провести експертизу за наявними у справі і поданими на виконання ухвали суду від 30.01.2026 документами. 
Провадження у справі № 908/837/24 зупинено.

12.03.2026 до суду апеляційної інстанції повернулись матеріали справи №908/837/24 з повідомленням про неможливість проведення експертизи.
Ухвалою суду від 13.03.2026 провадження у справі поновлено; судове засідання з розгляду апеляційних скарг призначено на 02.04.2026.
Під час розгляду справи у судовому засіданні 02.04.2026 виникла необхідність у виклику експертів для надання пояснень щодо призначеної судом і непроведеної експертизи, з урахуванням задоволення ухвалою суду від 19.02.2026 клопотання експертів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Захарченко В.В. та Петриченко М.О. щодо надання додаткових доказів.
Через що ухвалою суду від 02.04.2026 викликано в судове засідання експертів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Захарченко В.В. та Петриченко М.О., явку яких в судове засідання визнано обов`язковою. По справі оголошено перерву до 07.04.2026.
В судовому засіданні 07.04.2026 оголошено перерву до 16.04.2026.
В судовому засіданні 16.04.2026 представником Відповідача-2 заявлено клопотання про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи, на вирішення якої слід поставити питання щодо визначення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна із проведенням їх візуального огляду. 
З урахуванням того, що предметом позовних вимог є, зокрема, стягнення вартості частки учасника, належної йому при виході з Товариства, а не стягнення частини ринкової вартості об`єктів нерухомого; по справі вже було призначено дві судові експертизи, які не були проведені через ненадання сторонами всіх витребуваних експертами документів; Відповідачем-2 не запропоновано експертну установу; клопотання Відповідача-2 подано з порушенням строку подачі клопотань, визначеного ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження, в задоволенні цього клопотання протокольною ухвалою відмовлено. 
В судовому засіданні 16.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень проти них, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи. 
30 січня 2019 року відбулась державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”.
Станом на 20 березня 2023 року зареєстрований статутний капітал Товариства – 10 000,00 грн., який був розподілений між учасниками Товариства - громадянами України, а саме:
1) ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер 2528306068 – 37,5%;
2) ОСОБА_5 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 – 17,5 %;
3) ОСОБА_6 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_4 – 17,5%;
4) ОСОБА_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 – 27,5%.

Матеріалами справи підтверджено, що 02 лютого 2021 року укладений договір купівлі – продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю “Василівський комбікормовий завод” в особі директора ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” в особі директора ОСОБА_5 (покупець), відповідно до предмету якого продавець продав та зобов`язується передати у власність, а покупець купив та приймає у власність нерухоме майно інвентарний номер 311100, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , та сплачує за нього обумовлену в цьому договорі ціну. Загальна площа нежитлового приміщення становить 1143,7 кв.м., та складається з : офіс літера А-2, інвентарний номер 311100, на земельній ділянці розташовано: котельня літера Б, будівля гаражу літера В, альтанка літера Г, паркан № 4, ворота № 5, ворота № 6, фонтан № 7, замощення ІІІ, замощення ІУ.
Пунктом 1 вказаного договору купівлі – продажу зафіксовано, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,4924 га, кадастровий номер 2310100000:04:024:0119, форма власності на землю – комунальна.
У відповідності до пункту 2 вказаного договору купівлі – продажу, зазначене майно належить продавцю на підставі договору купівлі – продажу нерухомого майна, посвідченого Півняком Олександром Сергійовичем, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 16 жовтня 2012 року за реєстровим № 4731.
Пунктом 3 договору зафіксовано що продаж здійснено за 1 846 753,20 грн., в тому числі ПДВ (т. 1 а.с. 58-59).
Сторонами за договором купівлі – продажу від 02 лютого 2021 року складений Акт приймання – передачі нерухомого майна, який підписаний уповноваженими представниками Товариств та скріплений печатками (т. 1 а.с. 48).

17 лютого 2023 року на адресу учасника ТОВ “Арена Груп ЛТД” - ОСОБА_2 від учасника та директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” ОСОБА_5 направлено запрошення до участі у загальних зборах Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, які відбудуться о 10-00 годині 20 березня 2023 року за адресою: АДРЕСА_4 , у приймальні керівника.
За змістом вказаного повідомлення, заплановано розгляд наступних питань порядку денного: 
1) Про вибір голови Загальних зборів учасників; 
2) Про надання директору Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” повноважень на підписання договорів відчуження майна належного Товариству та обрання обмежень директору при укладанні правочинів; 
3) Про підписання протоколу Загальних зборів та засвідчення підписів нотаріально; 
4) Про розроблення та затвердження нової редакції Статуту (т. 1 а.с. 61).

Позивач (заявник) ОСОБА_2 23 лютого 2023 року звернулась до директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” із заявою про надання можливості ознайомлення з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного загальних зборів учасників. У цій заяві та зазначила, що у зв`язку з отриманням запрошення на загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, які відбудуться 20 березня 2023 року, отримано 18 лютого 2023 року, ознайомившись з питаннями, включеними до порядку денного зборів та керуючись частинами 5 і 11 статті 32 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, а також підпунктами 7.6.5 і 7.6.11 Статуту Товариства просить:
1) Надіслати на адресу ОСОБА_2 у спосіб, передбачений п.п. 7.6.4 Статуту Товариства, проект змін до Статуту, які пропонується затверджувати на загальних зборах; 
2) Надати учаснику можливість ознайомитися з наступною інформацією, необхідною для розгляду пункту 2 порядку денного загальних зборів: 
- яке майно, належне Товариству, пропонується відчужувати; 
- з чим пов`язана така необхідність; 
- на яких умовах відбуватиметься відчуження в частині договірної вартості майна (окремо надати інформацію про співставлення цієї вартості з балансовою), а також в частині порядку оплати (форма, строки, відповідальність за їх порушення); 
- чи наявні у Товариства потенційні покупці, згодні на придбання майна на відповідних умовах, якщо так – хто ці особи, якщо ні – чому питання відчуження майна виноситься на розгляд загальних зборів завчасно (можливо, оцінивши умови продажу заявник запропонує Товариству більш вигідний варіант відчуження); 
- проект рішення, який буде винесено на голосування за питанням № 2 порядку денного загальних зборів учасників Товариства.
У вказаній заяві позивача також викладено клопотання, що ознайомитись з наведеною в пункті 2 цієї заяви інформацією заявник або його уповноважений представник має намір за місцезнаходженням Товариства 06, 08, 10, 13 або 15 березня 2023 року (додаткові дні зазначені на випадок тривалих повітряних тривог або інших надзвичайних обставин) з 10-30 до 12-00, однак для взаємної зручності запропоновано заявником до першої з вказаних дат надати запрошені відомості на електронну адресу у будь – якій зручній формі, із засвідченням кваліфікованим електронним підписом директора Товариства (т. 1 а.с. 61 зв.).

Також, 23 лютого 2023 року позивачем, ОСОБА_2 , направлено на адресу директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” заяву про включення додаткових питань до порядку денного зборів учасників та намір підписати протокол, в зв`язку з отриманням запрошення на загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, які відбудуться 20 березня 2023 року о 10-00 за юридичною адресою Товариства (лист № 6906504975119), надіслано 16.02.2023, отримано 18.02.2023. Ознайомившись з питаннями, включеними до порядку денного зборів та керуючись п.п. 11-12 частини 2 статті 30, частиною 2 статті 31, частиною 7 статті 32, частиною 3 статті 39 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, а також підпунктами 7.3.2.10, 7.3.2.11, 7.5.2, 7.6.7, 7.12.3 Статуту Товариства, ОСОБА_2 , як учасник, що володіє 27,5 відсотками статутного капіталу Товариства, повідомила про включення до порядку денного загальних зборів учасників Товариства, скликаних на 20 березня 2023 року о 10-00 год., наступних питань: 
1) (5) Затвердження результатів діяльності Товариства за 2021 рік; 
2) (6) Затвердження результатів діяльності Товариства за 2022 рік; 
3) (7) Розподіл чистого прибутку Товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір.
У вказаній заяві позивачем також зазначено, що у зв`язку з тим, що згідно з наведеними вище нормами чинного законодавства та Статуту Товариства належна ОСОБА_2 частка у статутному капіталі Товариства гарантує автоматичне включення до порядку денного зборів запропонованих учасником (заявник) питань, позивач запропонувала забезпечити виконавчим органом Товариства загальним зборам учасників змістовного звіту щодо результатів діяльності Товариства за 2021 і 2022 рік, а також обґрунтованих пропозицій щодо порядку розподілу чистого прибутку (покриття збитків) Товариства за підсумками вказаних періодів.
Згідно з частиною 4 статті 33 Закону України “Про господарські товариства” та підпунктом 7.7.4 Статуту Товариства, позивач повідомила про намір підписати протокол загальних зборів учасників із нотаріальним засвідченням цього підпису, в разі необхідності (питання № 3 запропонованого виконавчим органом Товариства порядку денного зборів) (т. 1 а.с. 62).

Крім того, позивач 23 лютого 2023 року направила на адресу директора Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” вимогу про надання копій документів Товариства, та на підставі пункту 2 частини 1 статті 5, частин 4 і 5 статті 43 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, а також підпункту 6.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” надати копії таких документів: 
1) Річна фінансова звітність за 2021 та 2022 роки; 
2) Документи звітності, що подаються відповідним державним органам за 2021 – 2022 роки; 
3) Документи, що підтверджують права Товариства на нерухоме майно, транспортні засоби та інше майно, балансова вартість якого дорівнює або перевищує 100 000,00 грн.
У вказаному зверненні позивач просила копії запитаних документів в 10 – денний строк з моменту отримання листа направити на адресу учасника Товариства листом з описом вкладення або кур`єром (т. 1 а.с. 62).
Відповідно до матеріалів справи заяви та вимога ОСОБА_2 на адресу директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” пані ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), направлялись рекомендованою кореспонденцією 23.02.2023 з описом вкладення у цінний лист № 6900617544485) (т. 1 а.с. 63).

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що всі її заяви, вимога від 23 лютого 2023 року залишені відповідачем-1 (ТОВ “Арена Груп ЛТД”) без відповіді та реагування.

20.03.2023 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” (код ЄДРПОУ 42782408), які оформлені Протоколом № 1/23 (т. 1 а.с. 72).
Зі змісту протоколу № 1/23 від 20.03.2023 слідує, що на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” були присутні учасники: 
1) ОСОБА_1 - розмір частки у статутному капіталі - 37,5%; 
2) ОСОБА_5 - розмір частки у статутному капіталі – 17,5%; 
3) ОСОБА_6 - розмір частки у статутному капіталі 17,5%; 
4) ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_7 , що діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., реєстровий № 212 від 16.03.2023 – розмір частки у статутному капіталі – 27,5%.
Питання, що внесені на порядок денний: 
1) Про вибір голови Загальних зборів учасників; 
2) Про надання директору Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” повноважень на підписання договорів відчуження майна, належного Товариству та обрання обмежень директору при укладанні правочинів; 
3) Про підписання протоколу Загальних зборів та засвідчення підписів нотаріально; 
4) Про розроблення та затвердження нової редакції Статуту.

За результатами голосування з питання 2 порядку денного щодо надання директору або законному представнику директора Товариства повноваження на підписання договорів відчуження майна, що належить Товариству на праві власності, та скасувати будь – які обмеження директора Товариства при укладанні правочинів відчуження майна.
Голосували по другому питанню: 
1) ОСОБА_1 – “За”; 
2) ОСОБА_5 – “За”; 
3) ОСОБА_6 – “За”; 
4) ОСОБА_2 - “Проти”. 
Рішення прийнято.

За результатами голосування з питання 3 порядку денного щодо підписання протоколу Загальних зборів учасників Товариства № 1/23 від 20.03.2023 у присутності нотаріуса, та засвідчити підписи нотаріально. Для підписання протоколу з`явитись до приватного нотаріуса Чепкової О.В. за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний 153, у разі неявки на підписання цього протоколу протягом 20.03.2023 до 17-00 години, голос учасника що не з`явився буде пораховано як “Проти”. 
Голосували по третьому питанню: 
1) ОСОБА_1 – “За”; 
2) ОСОБА_5 – “За”; 
3) ОСОБА_6 – “За”; 
4) ОСОБА_2 - “Проти”. 
Рішення прийнято.

За результатами голосування питання 4 порядку денного щодо приведення Статуту Товариства у відповідність діючому законодавству України, а саме затвердити модельний статут з урахуванням рішень цього протоколу, та провести його державну реєстрацію.
Голосували по четвертому питанню: 
1) ОСОБА_1 – “За”; 
2) ОСОБА_5 – “За”; 
3) ОСОБА_6 – “За”; 
4) ОСОБА_2 - “Проти”. 
Рішення прийнято.

20 березня 2023 року ОСОБА_2 подана заява Державному реєстратору (всім компетентним органам), про те, що вказаною фізичною особою прийнято рішення про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” (код ЄДРПОУ 42782408). У зв`язку з чим, заявник просить Товариство з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” повідомити вартість її частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для такого розрахунку, не пізніше 30 днів з дня отримання цієї заяви (т. 1 а.с. 52).
Також, у вказаній заяві від 20.03.2023 ОСОБА_2 просить Товариство з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” протягом строку, визначеного статутом товариства виплатити їй вартість належної їй частки, розмір якої складає 27,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”.
Підпис ОСОБА_2 засвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., особу громадянки ОСОБА_2 , яка підписала документ встановлено, її дієздатність перевірено. 
Заява ОСОБА_2 від 20 березня 2023 року зареєстровано в реєстрі за № 666.

23 березня 2023 року ОСОБА_2 письмово повідомила директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” пані ОСОБА_5 та учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД”: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” згідно з заявою, поданою державному реєстратору 20 березня 2023 року (державна реєстрація виходу відбулася наступного дня), у зв`язку з чим звернулась з вимогою виконання Товариством вимог , встановлених частинами 6 і 7 статті 24 Закону України “Про товариства з обмеженою відповідальністю”, а саме : - не пізніше 30 днів з дня, коли Товариство отримало чи мало отримати цей лист, повідомити ОСОБА_2 вартість її частки станом на 19 березня 2023 року, а також надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку; - протягом року з дня, наведеного в попередньому абзаці, виплатити ОСОБА_2 вартість її частки.
В заяві від 23 березня 2023 року зазначено: “Беручи до уваги наявність прецеденту щодо відмови Товариства від отримання направленої на його адресу кореспонденції (поштове відправлення № 6900617544485 із вимогами, пов`язаними з реалізацією законних прав учасника, зокрема, на підготовку до участі у загальних зборах, призначених на 20.03.2023, повернулося відправнику через невдалу спробу його вручення адресату), копії даного листа направляються на адреси всіх учасників Товариства до відома і реагування.
Окремо, ОСОБА_2 звертає увагу Товариства, його директора та учасників, що: 
- станом на дату визначення вартості частки ОСОБА_2 Товариство мало всі ознаки платоспроможності, було власником об`єкта нерухомого майна, а повноваження його директора щодо розпорядження цим майном були обмежені сумою 300 000,00 грн., що гарантувало неможливість відчуження нерухомості без відома та згоди вищого органу; 
- зняття всіх обмежень щодо повноважень виконавчого органу Товариства, а, отже, надання – дослівно – “директору або законному представнику директора Товариства правових інструментів для повного розпорядження належним Товариству майном, було юридично оформлено рішенням загальних зборів учасників від 20 березня 2023 року, проти якого проголосувала ОСОБА_2 ”
В повідомленні від 23 березня 2023 року про вихід з Товариства, ОСОБА_2 вказує, що оскільки рішення на зборах не обговорювалося взагалі, можливості ознайомитися із причинами, що зумовили необхідність включення даного питання до порядку денного надано не було і, крім того, формулювання питань порядку денного зборів явно було здійснено у спосіб, що не давав учаснику змоги передбачити можливі рішення зборів з принципових моментів (т. 1 а.с. 66-71).
Додатком до Повідомлення від 23 березня 2023 року про вихід з Товариства, ОСОБА_2 надає такі документи:
1) Нотаріально посвідчену копію заяви про вихід з Товариства (оригінал надано державному реєстратору і знаходиться в реєстраційній справі); 
2) Копія Виписки з ЄДР, отриманої учасником за результатами державної реєстрації його виходу з Товариства; 
3) Скріншот актуальної інформації про Товариство, що міститься в ЄДР (джерело – портал електронних сервісів, інформаційно – ресурсний центр Міністерства юстиції України).
Вказане Повідомлення від 23 березня 2023 року про вихід з Товариства ОСОБА_2 , направлено позивачем 24.03.2023 рекомендованою кореспонденцією на адресу ТОВ “Арена Груп ЛТД” та усіх учасників Товариства (належні докази надані до матеріалів позовної заяви) (т. 1 а.с. 66-71).

За доводами Позивача не пізніше 27 березня 2024 року вона мала отримати від ТОВ “Арена Груп ЛТД” вартість належної їй частки у Товаристві, а про розмір такої виплати відповідач мав повідомити ОСОБА_2 не пізніше 26 квітня 2023 року, надавши позивачу одночасно всю інформацію, необхідну для перевірки розрахунку.

17 жовтня 2023 року проведені Загальні Збори Учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД”, які оформлені Протоколом № 4, з визначенням питань порядку денного: 
1) Про вибір голови Загальних зборів Учасників; 
2) Про надання згоди директору на вчинення право чинів в інтересах Товариства та значного правочину.
На Загальних Зборах Учасників Товариства 17 жовтня 2023 року були присутні: 
1) ОСОБА_5 , що володіє 24,14 часток; 
2) ОСОБА_1 , що володіє 51,72 часток; 
3) ОСОБА_6 , що володіє 24,14 часток.
З аналізу вказаного Протоколу Загальних Зборів Учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД” слідує, що частка, якою володіла ОСОБА_2 , перерозподілена між іншими учасниками Товариства.

Загальними Зборами учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД” 17 жовтня 2023 року вирішено: 
- надати згоду директору Товариства на вчинення у ході його поточної господарської діяльності значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що може бути предметом даних господарських правочинів перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, а саме: 
- з метою ефективної роботи Товариства укладати договори відчуження або набуття нерухомого майна будь – яким способом: купівля – продаж, міна, додаткових угод, тощо, з правом визначення умов та ціни договорів на власний розсуд. 
Директору забезпечити укладання договору купівлі – продажу нерухомого інвентарний номер 311100, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна площа об`єкта нерухомого майна становить 1143,7 кв.м. та складається з: офіс літера А-2, інвентарний номер 311100. На земельній ділянці розташовано: котельня літера Б, будівля гаражу літера В, альтанка літера Г, паркан № 4, ворота № 5, ворота № 6, фонтан № 7, замощення ІІІ, замощення ІУ, нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,4924 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:04:024:0119, форма власності на землю – комунальна. Продаж здійснити за 1 507 677,24 грн., без ПДВ.
Станом на 17.10.2023 ТОВ “Арена Груп ЛТД” була сформована Довідка, що на балансі Товариства обліковується будівля інвентарний номер АГ-000001, яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Щаслива,9-А. Рік введення в експлуатацію будівлі – 2021 рік. Загальна площа будівлі – 1143,7 кв.м.. Балансова первісна вартість будівлі станом на 28.02.2021– 1 557 428,54 грн. Залишкова вартість будівлі станом на 30.09.2023– 1 507 677,24 грн.
Довідка підписана директором ТОВ “Арена Груп ЛТД” - ОСОБА_8 .

18 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” в особі директора ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) підписаний договір купівлі – продажу нерухомого майна інвентарний номер 311100, розташоване за адресою : Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Щаслива, будинок 9-А, за яке покупець сплачує обумовлену в цьому договорі ціну.
Пунктом 1 договору зафіксовано, що загальна площа об`єкту нерухомого майна становить 1143,7 кв.м. та складається з: офіс літера А-2, інвентарний номер 311100. На земельній ділянці розташовано: котельна літера Б, будівля гаражу літера В, альтанка літера Г, паркан № 4, ворота № 5, ворота № 6, фонтан № 7, замощення ІІІ, замощення ІУ. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,4924 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:04:024:0119, форма власності на земельну ділянку – комунальна.
Пунктом 3 договору купівлі – продажу закріплено, що продаж здійснено за 1 507 677,24 грн., без ПДВ. Балансова вартість вказаного нерухомого майна 1 507 677,24 грн. 
Зазначену в цьому договорі вартість майна покупець зобов`язується сплатити на розрахунковий рахунок продавця впродовж 20 банківських днів після посвідчення цього договору.
Пунктом 9 договору купівлі – продажу зафіксовано, що право власності на відчужуване нерухоме майно переходить від продавця до покупця відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України з моменту державної реєстрації права власності.
Договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2023 року посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер – 4035.

Відповідачем ТОВ “Арена Груп ЛТД” до матеріалів відзиву на позовну заяву надані платіжні інструкції: 
- № 139967 від 23 жовтня 2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ТОВ “Арена Груп ЛТД” суми 500 000,00 грн., цільове призначення платежу: “оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі – продажу від 18.10.2023 року”; 
- № 164300 від 27.10.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ТОВ “Арена Груп ЛТД” суми 500 000,00 грн., цільове призначення платежу: “ оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі – продажу від 18.10.2023 року”; 
- № 180472 від 31 жовтня 2023 року о оплату ОСОБА_1 на користь ТОВ “Арена Груп ЛТД” суми 507 677,24 грн., цільове призначення платежу: “оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі – продажу від 18.10.2023 року”.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення вартості частки учасника, належної йому при виході з товариства, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості ринкова вартість спірного нерухомого майна – 16 469 428,20 грн. За відкритими даними фінансової звітності ТОВ “Арена Груп ЛТД” за звітний період 2022 року, обсяг його зобов`язань становив 2 639 000,00 грн., таким чином, ринкова вартість часток всіх учасників Товариства на дату оцінки становить – 13 830 428,20 грн. (16 469 428,20 – 2 639 000,00).
Отже, вартість частки ОСОБА_2 (27,5 %) становить - 3 803 367,76 грн. При цьому ця сума є найменшою, оскільки не враховує вартості інших активів Товариства (зокрема, не взяті при розрахунку доходи від здачі нерухомого майна в оренду).
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ТОВ “Арена Груп ЛТД” продав нерухоме майно, знаючи про наявність фінансових зобов`язань перед ОСОБА_2 , яка, володіючи корпоративними правами в Товаристві, опосередковано є співвласницею цього нерухомого майна та має право при виході з Товариства на компенсацію частини його вартості; відповідач-1 продав нерухоме майно на користь відповідача-2, який є іншим учасником Товариства, тож, в результаті оспорюваного договору одноосібно придбав право власності на об`єкт, який складав майнову основу сукупності корпоративних прав всіх учасників Товариства, в тому числі ОСОБА_2 , яка вийшла з Товариства, але на дату укладення договору не отримала фінансової компенсації вартості своєї частки; відповідач-1 продав нерухоме майно не враховуючи, що вказаний майновий актив є чи не єдиним активом та одночасно головним джерелом отримання прибутку за основним видом господарської діяльності (здача в оренду нерухомого майна).
Той факт, що ТОВ “Арена Груп ЛТД”, продавши нерухоме майно своєму бенефіціарному власнику і одразу ж не сплативши ОСОБА_2 вартість належної їй частки за рахунок коштів, отриманих від продажу нерухомого майна, свідчить про фраудаторність оспорюваного договору. 

Колегія суддів апеляційного господарського суду лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК, у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин – березень 2023 року) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 116 ЦК учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом вийти з товариства.

Особливості діяльності товариств з обмеженою відповідальністю встановлюються Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон "Про ТОВ та ТДВ" (ч.2 ст.140 ЦК).
Учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників (ч.1 ст.24 Закону "Про ТОВ та ТДВ").
Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється (ч.5 ст.24 Закону "Про ТОВ та ТДВ").
Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом про державну реєстрацію (ч.6 ст.24 Закону "Про ТОВ та ТДВ").
Товариство зобов`язано протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діяв на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.
Вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути змінено зобов`язанням із передачі іншого майна.
Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки.
Статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, розмір та спосіб проведення рахунків з учасником, що виходить з товариства, а також прядок вибору суб`єкта оціночної діяльності. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту , змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (ч. 7, 8, 11, 12 ст. 24 Закону "Про ТОВ та ТДВ").

Розділом 13 Статуту Товариства в редакції від 28 січня 2019 року зафіксований порядок виходу учасника з Товариства - Учасник Товариства, частка якого у статутному капіталі Товариства становить менше 50%, може вийти з Товариства у будь – який час без згоди інших учасників.
Учасник вважається таким, що вийшов з Товариства, з дня державної реєстрації його виходу.
Пунктом 13.6 Статуту Товариства зафіксовано, що не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань”.
Пунктом 13.7 Статуту Товариства в редакції від 28 січня 2019 року, Товариство зобов`язано протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки, яка за правилами пункту 13.8 Статуту Товариства визначається виходячи ринкової вартості сукупності всіх часток учасників Товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.
У відповідності до вимог пункту 13.11 Статуту Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з Товариства, доступ до документів, фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки.

На підставі викладеного колегія суддів зауважує, що питання щодо визначення дати, станом на яку має бути визначена вартість частки учасника, безпосередньо врегульоване частиною 6 ст. 24 Закону "Про ТОВ та ТДВ" та пунктом 13.6 Статуту Товариства. 

Відповідно до ч.5 ст.17 Закону про державну реєстрацію (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із відповідних документів, зокрема, г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.
Розгляд документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснюється протягом 24 годин після надходження документів, поданих для державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, крім вихідних та святкових днів (п.1 ч.1 ст.26 Закону про державну реєстрацію).
Моментом прийняття запиту є дата і час його реєстрації у ЄДР (п.6 розд. ІІ Порядку надання відомостей з ЄДР, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 №1657/5 (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Матеріалами справи підтверджено, що 20 березня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора і всіх, кого це стосується, із заявою, в якій повідомила про прийняття нею рішення про вихід зі складу учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД”.
В цей самий день (20.03.2023) приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. засвідчив та зареєстрував в реєстрі за № 666 заяву ОСОБА_2 .
Внаслідок чого 21.03.2023 ОСОБА_2 вийшла зі складу учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД”, що сторонами справи не заперечується.
Колегія суддів наголошує, що оскільки заяву про вихід зі складу учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД” ОСОБА_2 підписала і подала реєстратору 20.03.2023 разом із заявою щодо державної реєстрації зміни учасника юридичної особи, то днем, що передував дню подання учасником цієї заяви є 19.03.2023, і саме на цю дату має бути визначена вартість частки Позивачки у статутному капіталі Товариства. 

Також матеріалами справи підтверджено, що 23 березня 2023 року ОСОБА_2 направила на адресу директора ТОВ “Арена Груп ЛТД” пані ОСОБА_5 та учасників ТОВ “Арена Груп ЛТД”: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 письмове повідомлення про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” згідно з заявою, поданою державному реєстратору 20 березня 2023 року (державна реєстрація виходу відбулася наступного дня), яке (цінний лист № 6900617603716) за даними офіційного сайту Укрпошти отримане відповідачем ТОВ “Арена Груп ЛТД” 27 березня 2023 року.

Таким чином, відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України "Про ТОВ та ТДВ" не пізніше 26 квітня 2023 року (30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника) ТОВ “Арена Груп ЛТД” зобов`язане було повідомити колишньому учаснику (Позивачу) вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.
Крім того, відповідно до ч. 7 ст.24 Закону України "Про ТОВ та ТДВ" не пізніше 27 березня 2024 року (протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника) ТОВ “Арена Груп ЛТД” зобов`язане було виплатити колишньому учаснику (Позивачу) вартість його частки.
Натомість, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” проігнорував відповідні заяви та повідомлення учасника Товариства – ОСОБА_2 , порушивши своєю бездіяльністю вимоги статті 24 Закону України “Про товариства з обмеженою відповідальністю” та чинні положення Статуту Товариства в редакції від 28 січня 2019 року. Станом на дату звернення позивача з позовною заявою (03.04.2024) Відповідач-1 вимоги ОСОБА_2 як Учасника Товариства, який офіційно вийшов із складу учасників Товариства, не виконав, вартість частки ОСОБА_2 не повідомив, копії документів, необхідних для розрахунку не надав, розрахунки не здійснив.

Щодо визначення розміру частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ “Арена Груп ЛТД”. 
Відповідач-1 у апеляційній скарзі зазначає про нез`ясування обставин щодо фактичної оплати Позивачкою частки у статутному капіталі Товариства, на виплату вартості якої остання претендує. 
Разом з тим колегія суддів констатує, що факт оплати Позивачкою належної їй частки у статутному капіталі Товариства під час розгляду справи судом першої інстанції Відповідачем не заперечувався. 
Зокрема, саме Відповідачем-1 складено протокол № 1/23 від 20.03.2023 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, зі змісту якого слідує, що на загальних зборах учасників Товариства були присутні учасники, зокрема, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_7 , що діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., реєстровий № 212 від 16.03.2023– розмір частки у статутному капіталі – 27,5%.
Таким чином, за принципом диспозитивності господарського судочинства, у господарського суду не було жодних підстав додатково досліджувати обставини щодо фактичної оплати Позивачкою частки у статутному капіталі Товариства.

Крім того, до матеріалів позовної заяви Позивачкою додані достатні і належні докази формування зареєстрованого статутного капіталу Товариства в повному обсязі, зокрема, електронна фінансова звітність, подана Відповідачем до контролюючого органу. 

З цього приводу слід зазначити, що судом було цілком обґрунтовано відхилено клопотання Відповідача-1 про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, в якій фізична особа (учасник Товариства) «ставить під сумнів підстави набуття Позивачкою корпоративних прав Товариства». З відмовою суду зупинити провадження у справі Відповідач-1 також не погоджується, зазначаючи про це у апеляційній скарзі.
Дійсно, після порушення провадження у даній справі та після спливу встановлених судом строків для надання відзиву на позовну заяву до Господарського суду Запорізької області звернулася ОСОБА_5 – особа, яка беззмінно обіймала посаду директора Товариства з моменту його створення і до червня 2023 року, коли Позивачка вже вийшла із складу учасників. 
ОСОБА_5 в позовній заяві зазначає, що Позивачка увійшла до складу учасників Товариства, придбавши у іншого учасника частку, яку не було оплачено. Позовні вимоги ОСОБА_5 полягають, зокрема, у визнанні недійсним акту приймання-передачі частки Позивачкою, а також у скасуванні реєстраційної дії щодо виходу Позивачки з Товариства (реєстрацію включення Позивачка до складу учасників ОСОБА_5 скасувати не вимагає). 
Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , питання виплати Позивачці грошових коштів у зв`язку з її виходом з Товариства, дійсно, втратить актуальність.
В той же час, підставою для зупинення провадження у справі згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а не потенційний (можливий, гіпотетичний) вплив рішення в іншій справі на доказову базу у справі, що розглядається. 
Більш того, згідно з тією ж нормою ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Як було наведено вище, факт повної оплати частки Позивачки у статутному капіталі Товариства підтверджується належними доказами, які не спростовані ані Відповідачем, ані іншими особами. Таким чином, суд цілком правомірно визнав цей факт встановленим і, з цієї підстави, відмовив Відповідачу-1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

В позовній заяві Позивач вказує, що включення Відповідачем ТОВ “Арена Груп ЛТД” до порядку денного загальних зборів питань щодо перегляду наявного в установчих документах обмеження повноважень виконавчого органу Товариства, а також щодо внесення змін до Статуту було розцінено ОСОБА_2 , як підготовку до вчинення дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна в неузгоджених з усіма учасниками спосіб та знецінення ринкової вартості частки ОСОБА_2 в статутному капіталі Товариства.
Позивач вказує, що 02 лютого 2021 року (дата укладення ТОВ “Арена Груп ЛТД” договору купівлі – продажу нерухомості) ОСОБА_2 внесено на банківський рахунок Товариства - 50 000,00 грн., з призначенням платежу: “внесок до статутного фонду”.
Відповідно до матеріалів справи 02.02.2021 платник ОСОБА_2 платіжною інструкцією № 0.0.2000543447.1 перерахувала на користь отримувача – ТОВ “Арена Груп ЛТД” суму 50 000,00 грн. з цільовим призначенням: “внесок до статутного фонду, засновник ОСОБА_2 ”.
Як вбачається з об`єднаної фінансової звітності відповідача ТОВ “Арена Груп ЛТД” за 1–ий квартал 2021 року, статутний капітал відповідача протягом звітного періоду збільшився з 10 000,00 грн. до 60 000,00 грн. (рядок балансу 1400); попередній розмір статутного капіталу Товариства в розмірі 10 000,00 грн. учасниками Товариства оплачений повністю, що підтверджує факт повного внесення ОСОБА_2 частки в розмірі 27,5%.

Статтею 18 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” передбачено, що протягом одного місяця з дати спливу строку для внесення додаткових вкладів (такий строк не може перевищувати одного року з моменту прийняття рішення про збільшення статутного капіталу), загальні збори мають право затвердити: - результати такого внесення; - розміри нових часток учасників та їх номінальної вартості; - збільшення розміру статутного капіталу. 
Якщо додаткові вклади не внесені учасниками в повному обсязі, а загальні збори не затвердили розмір часток учасників, з урахуванням фактично внесених ними вкладів, правочин щодо внесення додаткового вкладу вважається розірваним.

Як встановлено судом, у фінансовій звітності ТОВ “Арена Груп ЛТД” за 1 квартал 2021 року розмір статутного капіталу Товариства в розмірі 60 000,00 грн. (з урахуванням додаткового вкладу ОСОБА_2 ) зазначений як зареєстрований.
Отже, ТОВ “Арена Груп ЛТД” (Відповідач– 1) не пізніше 02 лютого 2022 року був зобов`язаний:
- або завершити всі необхідні дії для збільшення статутного капіталу Товариства і внесення відповідних змін до відомостей про Товариство, що містяться в ЄДРПОУ; 
- або повернути позивачу внесену суму додаткового вкладу.

В той же час, Позивачем не надано, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про затвердження загальними зборами ТОВ “Арена Груп ЛТД” рішення про збільшення статутного капіталу та закріплення нових розмірів часток учасників, натомість, у запрошенні взяти участь у загальних зборах 20 березня 2023 року, а також у протоколі загальних зборів частка ОСОБА_2 визначена на рівні 27,5%, що відповідає зареєстрованому розміру статутного капіталу ТОВ “Арена Груп ЛТД” - 10 000,00 грн.
З огляду на що, колегія суддів виснує, що станом на 20 березня 2023 року частка ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ “Арена Груп ЛТД” складала 27,5%.
Внаслідок чого господарським судом через розірвання правочину щодо внесення додаткового вкладу підставно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на користь ОСОБА_2 вартість додаткового вкладу до статутного капіталу товариства в розмірі 50 000, 00 коп. 

Щодо визначення вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ “Арена Груп ЛТД”.
Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 144 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на день реєстрації ТОВ “Арена Груп ЛТД”) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.
Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.
Згідно з частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Частиною першою статті 66 та статтею 139 Господарського кодексу України встановлено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.
Згідно з ч.8 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.
Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто, вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.
За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 у справі №925/1165/14 та постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №920/831/20, 24.11.2021 у справі № 911/2882/19.

За відкритою інформацією, загальна балансова вартість активів ТОВ “Арена Груп ЛТД” за підсумками 2022 року (остання фінансова звітність, що передує даті визначення вартості частки ОСОБА_2 ) становить – 2 237 200,00 грн.
За інформацією з Державного реєстру речових прав, до складу входило нерухоме майно (основні засоби), балансова вартість якого за даними фінансової звітності перше півріччя 2022 року, а також договором купівлі – продажу, становить – 1,5 млн. грн., що складає 67 % загальної балансової вартості активів Товариства.

Відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 12 січня 2021 року № 24 “Про внесення змін до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку” запроваджено сервіс послуги електронного визначення оціночної вартості та автоматичного формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості - інформаційно – телекомунікаційну систему, яка забезпечує внесення фізичними або юридичними особами даних про об`єкт нерухомості до Єдиної бази у порядку, встановленому розділом ІІІ цього Порядку, з метою автоматичного формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості.
Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, отриманою ОСОБА_2 за допомогою вказаного сервісу, станом на 20 березня 2023 року ринкова вартість нерухомого майна становила – 16 469 428,20 грн.
За відкритими даними фінансової звітності ТОВ “Арена Груп ЛТД” звітний період 2022 рік, обсяг його зобов`язань становив 2 639 000,00 грн.
Таким чином, за підрахунками Позивача ринкова вартість часток всіх учасників Товариства на дату оцінки становить – 13 830 428,20 грн. (16 469 428,20 – 2 639 000,00).
Внаслідок чого вартість частки ОСОБА_2 (27,5 %), становить - 3 803 367,76 грн.
При цьому колегія суддів констатує, що зазначена сума є заниженою, оскільки не враховує вартості інших активів Товариства (зокрема, не взяті при розрахунку доходи від здачі нерухомого майна в оренду).

Доводи апеляційної скарги ТОВ “Арена Груп ЛТД” щодо законності та обґрунтованості рішення господарського суду в частині стягнення з Товариства на користь Позивачки вартості її частки в зв`язку з виходом із Товариства стосуються виключно способу визначення ринкової вартості цієї частки.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що обов`язок протягом одного року з дня, коли Товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику (у спірних відносинах – Позивачці) вартість його частки, прямо встановлений частиною 7 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а отже, є очевидним обов`язком саме ТОВ “Арена Груп ЛТД”. 
Більше того, відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України "Про ТОВ та ТДВ" не пізніше 26 квітня 2023 року (30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника) ТОВ “Арена Груп ЛТД” зобов`язане було повідомити колишньому учаснику (Позивачу) вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.
Доказів проведення розрахунку з Позивачкою матеріали справи не містять, і Відповідач-1, зі свого боку, на виконання своїх фінансових зобов`язань з Позивачкою не посилається.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, яка розкриває зміст принципу змагальності сторін у господарському процесі, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона, крім того, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 14 ГПК України внормовано сутність принципу диспозитивності господарського судочинства, який, зокрема, полягає в тому, що господарська справа розглядається судом не інакше, аніж на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, при цьому, збирання доказів у господарських справах, за загальним правилом, не є обов`язком суду. 
З цього приводу варто зазначити, що Відповідач-1, зі свого боку, не лише не надав суду власного розрахунку заборгованості перед Позивачкою, хоча в силу частини 6 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначення такої вартості є прямим обов`язком Товариства, а й, як вбачається з матеріалів справи, навіть не надав відзиву на позовну заяву в частині стягнення на користь Позивачки грошових коштів у вигляді ринкової вартості частки та додаткового внеску до статутного капіталу Товариства. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції Відповідач-1 ґрунтовно (письмово) заперечував проти позовних вимог виключно в частині визнання недійсним фраудаторного правочину.
Лише після задоволення позову в повному обсязі, включно із вимогою щодо недійсності договору, що має призвести до повернення ліквідного активу у власність Товариства, Відповідач шляхом подачі апеляційної скарги висловив свою незгоду із здійсненим Позивачкою розрахунком заборгованості.

Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17 зазначено, що в силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (пункт 15 постанови).
Приписами ГПК України чітко та однозначно врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи.
Так, статтею 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (частина 1). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2). Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина 3). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8).
Відповідно до статті 165 ГПК України відзив повинен містити, зокрема, обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання (пункти 4-6 частини 3).
Водночас, частиною 4 статті 165 ГПК України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами 3-6 статті 165 ГПК України.
В цьому контексті Верховним Судом вказано, що всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані одночасно із заявами по суті справи, а неможливість подання доказів до суду у цей строк повинна бути письмово доведена та належним чином обґрунтована (пункт 19 постанови Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №916/3130/17).

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, від 18 червня 2020 року у справі № 909/965/16, від 01 липня 2021 року у справі № 46/603, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. При цьому, Верховним Судом враховано, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип «рівної зброї» («equality of arms») згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента. Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996). Верховним Судом констатовано, що прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів, без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів, матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
З огляду на що, клопотання Позивача від 20.08.2025 про долучення додаткових доказів задоволенню не підлягає.

Із матеріалів даної справи № 908/837/24 слідує, що при розгляді справи в суді першої інстанції жоден з відповідачів в наданих заявах по суті справи (відзив Відповідача-1 на позовну заяву від 23.04.2024; Відповаідачем-2 відзив на позовну заяву не подано взагалі) не заперечували:
- щодо способу визначення Позивачем ринкової вартості своєї частки;
- оціночної вартості належного Відповідачу-1 об`єкта нерухомості станом на 20 березня 2023 року - 16 469 428,20 грн;
- обсягу зобов`язань ТОВ “Арена Груп ЛТД” за звітний період 2022 року - 2 639 000,00 грн;
- ринкову вартість часток всіх учасників Товариства на дату оцінки – 13 830 428,20 грн. (16 469 428,20 – 2 639 000,00);
- вартість частки ОСОБА_2 (27,5 %) у Товаристві - 3 803 367,76 грн. 

Крім того, оскільки справа розглядалася за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосувалися подання відповідачем доказів, мали вирішуватися судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання, але відповідачі своїми відповідними правами та обов`язками щодо подання доказів у встановленому процесуальним законодавством порядку не скористалися, що, враховуючи закріплені ГПК України принципи диспозитивності, змагальності та рівноправності господарського судочинства, породжує для них настання певних наслідків від невчинення такої процесуальної дії як подання доказів (статті 13, 42, 182 ГПК України).

З огляду на це, враховуючи приписи статей 13, 80, 165, 167, 258, 269 ГПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД”, ОСОБА_1 в апеляційних скаргах не вправі посилатися на наступні обставини, на незгоду із якими вони не вказували під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції у заявах по суті, а саме, зокрема, щодо:
- оціночної вартості належного Відповідачу-1 об`єкта нерухомості станом на 20 березня 2023 року - 16 469 428,20 грн;
- вартості частки ОСОБА_2 (27,5 %) у Товаристві станом на 19.03.2023 - 3 803 367,76 грн.

Як вже зазначалося вище, згідно з частиною 6 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.
Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується Відповідачем-1, вказаний обов`язок перед Позивачкою Товариство не виконало. 
За таких обставин, звертаючись до господарського суду із позовом про стягнення з Відповідача вартості частки учасника через непроведення розрахунку у встановлений частиною 7 вказаної вище статті строк, Позивачка, керуючись статтею 14 ГПК України, визначила суму майнових вимог до Відповідача на підставі тих даних, які мала в своєму розпорядженні. 
Більш того, під час розгляду справи судом першої інстанції Позивачка заявляла клопотання про призначення у справи судової економічної експертизи, зокрема, з метою вивчення фінансового стану Відповідача та встановлення наявності в його розпорядженні інших джерел для розрахунку з Позивачкою, окрім завчасно проданого нерухомого майна. Незважаючи на те, що визначення ринкової вартості частки Позивачки не заявлялося нею як питання до експерта, Відповідач, в силу частини 5 статті 99 ГПК України, мав можливість просити суд поставити таке питання на вирішення експертизи. Однак, замість цього Відповідач-1 висловив заперечення проти проведення експертизи як такої. 
Таким чином, всі наведені в апеляційній скарзі заперечення Відповідача-1 щодо порядку визначення ринкової вартості частки учасника є неспроможними, адже саме Відповідач-1 своїми діями завадив будь-якому іншому способу визначення цієї вартості, аніж той, що був запропонований Позивачкою.

Колегія суддів зауважує, що застосований Позивачем порядок встановлення ринкової вартості частки учасника є дещо нестандартним, однак наголошує, що жодна норма чинного законодавства і жоден правовий висновок Верховного Суду під час проведення відповідного розрахунку порушено не було. 
Так, згідно з частиною 8 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. 
Аналогічна норма міститься в пункті п.13.8 розділу 13 Статуту Товариства. 
Жодна норма чинного законодавства не передбачає обов`язкового проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості частки учасника в товаристві з обмеженою відповідальністю, тож, посилання Відповідача-1 за аналогією закону на статтю 9 Закону України «Про акціонерні товариства» та статтю 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є безпідставними. 

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 у справі № 925/1165/14, за наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами.
У тексті постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №925/1165/14 відсутні висновки щодо необхідності призначення комплексної оціночно-будівельної, товарознавчої, автотоварознавчої та економічної експертизи.
Отже, хоч за обставинами справи №925/1165/14, в якій Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 24.04.2018, і була проведена комплексно-комісійна судова будівельно-технічна експертиза, втім, Велика Палата Верховного Суду не робила висновок щодо обов`язку суду призначати таку експертизу та не вказувала на те, що вартість частини майна товариства, належна до сплати учаснику, який виходить із цього товариства, не може бути підтверджена іншими засобами доказування.

У постановах Верховного Суду від 01.08.2022 у справі №903/522/21, від 18.08.2022 у справі №912/2438/20 вказано, що вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто, вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства. При цьому, сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Отже, можливість доведення дійсної вартості майна Товариства на підставі будь-яких належних доказів (враховуючи не надання Товариством документів, необхідних для проведення повноцінного розрахунку), напряму допускається Верховним Судом.

Відповідно до матеріалів справи для визначення ринкової вартості майна Товариства Позивачкою було взято за основу цілком офіційний документ – електронну довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформовану Фондом державного майна України. 
Вважаючи цю довідку неналежним доказом, Відповідач-1 в апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що згідно з пунктом 7 Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 12 січня 2021 року № 24 - примітка Позивачки) якщо особа не погоджується з результатами автоматичного визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості, вона має право звернутися до суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача) з метою визначення ринкової вартості такого об`єкта та обрати суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача) шляхом використання Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності або Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок. 
Колегія суддів не заперечує, що можливість оспорювання автоматичної оцінки, дійсно існує і полягає в отриманні висновку про оцінку того ж об`єкта від незалежного оцінювача. 
Однак, Відповідачі, не погоджуючись з результатами оцінки, не скористались належним їм правом замовити альтернативні результати оцінки, внаслідок чого не довели суду необґрунтованості застосованої Позивачкою вартості активів Товариства.

При цьому, в позовній заяві Позивачка наголошувала, що насправді активи Товариства складаються не лише з вартості об`єкта нерухомого майна, що є цілком очевидним. Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент виходу Позивачки з Товариства Відповідач-1 отримував щомісячний дохід від здавання нерухомого майна в оренду, і цей дохід, який за підсумками 2022 року склав 3,769 млн грн (дані офіційної фінансової звітності Відповідача), також є частиною активів Товариства. Однак Позивачка, визначаючи належну їй суму коштів як різницю між ринковою вартістю активів Товариства та розміром його зобов`язань, цілком свідомо обмежилася вартістю лише одного актива, залишивши поза увагою решту. 
Таким чином, неточність застосованого Позивачкою розрахунку насправді полягає у заниженні, а не у завищенні ринкової вартості частки. 
В той же час, в силу вже згаданої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний досвід. Таким чином, якщо Позивачка погоджується отримати від Відповідача грошову суму, визначену на підставі завідомо заниженої оцінки, суд не має підстав, виходячи за межі позовних вимог, самостійно визначати повну вартість належної Позивачці частки. 
Відповідачі, зі свого боку, як вже неодноразово наголошувалося, власного розрахунку частки Позивачки суду не надали, до незалежного оцінювача з приводу визначення цієї вартості не звернулися, проти призначення у справі економічної експертизи заперечили.
За таких обставин наведені в апеляційній скарзі заперечення стосовно законності рішення в частині визначення належної Позивачці суми коштів не мають братися до уваги як такі, що виходять за межі апеляційного розгляду справи і, крім того, як такі, що не підтверджені відповідним контррозрахунком.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що для підтвердження чи спростування правомірності визначеної Позивачем у позові вартості частини майна ТОВ “Арена Груп ЛТД” при виході ОСОБА_2 , що пропорційна її частці у статутному капіталі, необхідно встановити ринкову вартість чистих активів ТОВ “Арена Груп ЛТД”, тобто необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, що колегія суддів позбавлена можливості здійснити самостійно.
Через що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025 з власної ініціативи призначено у справі № 908/837/24 судову економічну експертизу; в подальшому ухвалою від 16.10.2025 призначено у справі № 908/837/24 комплексу судову оціночно-будівельну і товарознавчу експертизу. 

29.01.2026 на адресу суду з супровідним листом за підписом першого заступника директора Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Ревякіної Т. надійшло клопотання ОСОБА_3 та Петриченко М.О. - судових експертів Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи, у якому експертами порушені питання про надання оригіналів або завірених копій наступних матеріалів: 
- надати технічну документацію на земельну ділянку (з графічною частиною) з кадастровим номером 2310100000:04:024:0119, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 34а, дійсну станом на 15.10.2023;
- надати матеріали з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану тощо, об`єкту нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 18.10.2023;
- у зв`язку з тим, що в експертній установі відсутня база даних про продаж та пропозиції до продажу об`єктів нерухомого майна, в районах наближених до об`єкта оцінки, станом на 18.10.2023, надати дані фактичного продажу або пропозиції подібного до оцінюваного майна з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану, в районі розташування об`єкта оцінки; 
- у зв`язку з тим, що в експертній установі відсутня база даних про оренду та пропозиції до оренди об`єктів нерухомого майна, в районах наближених до об`єкта оцінки, станом на 18.10.2023, надати дані фактичної оренди або пропозиції подібного до оцінюваного майна з вихідними даними щодо показників за об`ємно-планувальними рішеннями, описом об`єкту, його оздоблення, технічного стану, в районі розташування об`єкта оцінки.
У клопотанні повідомлено суд, що питання 2.2. та 2.3 (щодо дійсної (ринкової) вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД", пропорційної частці ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства (27,5%), що підлягає виплаті останній у зв`язку із її виходом зі складу учасників Товариства, станом на 19.03.2023) не можуть бути вирішенні під час виконання комплексної судової оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи у зв`язку з тим, що до компетенції експертів з вище зазначених експертних спеціальностей не входить встановлення переліку майна, яке належить товариству на праві власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо і відповідно визначення частки в статутному капіталі.
До завдань оціночно-будівельної експертизи входить вирішення питань щодо визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо). До завдань товарознавчої експертизи входить вирішення питань щодо визначення різних видів вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів. Тобто, питання 2.2 може бути вирішено лише в частині визначення вартості поліпшень земельних ділянок та вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів при у умові наведення їх переліку. Також, до компетенції експертів з оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи не входить визначення вартості з урахуванням майнових зобов`язань товариства. 
12.03.2026 до суду апеляційної інстанції повернулись матеріали справи №908/837/24 з повідомленням про неможливість проведення експертизи, оскільки з витребуваних експертами документів надано лише документи щодо земельної ділянки, решта документів експертам не надана.
В судовому засіданні експерт пояснив, що навіть за умови надання всіх витребуваних експертами документів, відповісти на питання щодо дійсної (ринкової) вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕНА ГРУП ЛТД", пропорційної частці ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства (27,5%), що підлягає виплаті останній у зв`язку із її виходом зі складу учасників Товариства, станом на 19.03.2023 в межах призначеної судом експертизи та поточної наявності у експертній установі спеціалістів є неможливим.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.10.2023 у справі № 902/567/21).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, оцінюючи вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи стандарт “вірогідності доказів” та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає надані Позивачем докази на підтвердження вартості частки ОСОБА_2 (27,5 %) у Товаристві станом на 19.03.2023 у розмірі 3 803 367,76 грн, а саме:
- довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 20 березня 2023 року, відповідно до якої ринкова вартість нерухомого майна становила – 16 469 428,20 грн;
- те, що відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України "Про ТОВ та ТДВ", пункту 13.6 Статуту Товариства не пізніше 26 квітня 2023 року (30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника) саме ТОВ “Арена Груп ЛТД” зобов`язане було повідомити колишньому учаснику (Позивачу) вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку, чого Відповідачем-1 зроблено не було;
- при розгляді справи в суді першої інстанції жоден з відповідачів в наданих заявах по суті справи не заперечували: - щодо способу визначення Позивачем ринкової вартості своєї частки; - оціночної вартості належного Відповідачу-1 об`єкта нерухомості станом на 20 березня 2023 року - 16 469 428,20 грн; - обсягу зобов`язань ТОВ “Арена Груп ЛТД” за звітний період 2022 року - 2 639 000,00 грн; - ринкової вартості часток всіх учасників Товариства на дату оцінки – 13 830 428,20 грн. (16 469 428,20 – 2 639 000,00); - вартості частки ОСОБА_2 (27,5 %) у Товаристві - 3 803 367,76 грн;
- визначена Позивачем вартість частки ОСОБА_2 (27,5 %) у Товаристві у розмірі 3 803 367,76 грн є заниженою, оскільки не враховує вартості інших активів Товариства;
- доказом належної до виплати дійсної вартості майна Товариства може бути не лише експертиза, а й будь-які інші належні докази, особливо враховуючи не надання Товариством документів, необхідних для проведення експертного дослідження;
- неточність застосованого Позивачкою розрахунку насправді полягає у заниженні, а не у завищенні ринкової вартості частки;
- неможливість відповісти на питання щодо дійсної (ринкової) вартості частини майна Товариства, що підлягає виплаті Позивачці, в межах призначеної судом експертизи,
є більш вірогідними, ніж докази та доводи, надані Відповідачами-1, 2 на спростування таких обставин.
Колегія суддів констатує, що Відповідачі-1, 2, заперечуючи проти доводів Позивача та стверджуючи, що Позивачем не доведено, а судом не встановлено ринкову вартість частини майна Товариства, що підлягає виплаті Позивачці, на підтвердження своїх заперечень не надали жодних доказів. 

Таким чином, за встановлених судом першої інстанції обставин та на підставі поданих сторонами до суду першої інстанції доказів, судом першої інстанції при розгляді справи прийнято законне та обґрунтоване рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на користь ОСОБА_2 вартості частки учасника, належної йому при виході з товариства, в розмірі 3 803 367, 76 коп., вартості додаткового вкладу до статутного капіталу товариства в розмірі 50 000,00 грн.

Щодо визнання недійсним (фраудаторним) договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18.10.2023.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у частині другій статті 16 ЦК України. Схожий перелік способів захисту прав та інтересів суб`єктів господарювання містить частина друга статті 20 ГК України, положення якої кореспондуються із частиною другою статті 16 ЦК України.
Перелік способів захисту порушених прав та інтересів, закріплений у наведених нормах, не є вичерпним. Абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Подібне нормативне регулювання містить абзац дванадцятий частини другої статті 20 ГК України, відповідно до якого права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються також іншими способами, передбаченими законом.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08, 09, 22 лютого 2022 року у справах № 209/3085/20, у справі № 910/6939/20, у справі № 761/36873/18 та ін.)
Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.

Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.
Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні) (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 910/12832/21).
Отже, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).
Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним.
Інакше кажучи, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Саме в такому значенні має розумітися ефективний захист порушених прав особи.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною другою статті 2 ГПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Тож завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи, у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом, або захисту порушеного права в інший спосіб, тобто вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору в іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
Позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону і який він просить суд визначити у рішенні.
Натомість суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17).

У правовідносинах з повернення майна, відчуженого за договором купівлі-продажу, для вирішення питання, кому належить право на пред`явлення позову і з якими саме вимогами (про визнання недійсним договору купівлі-продажу чи про витребування майна) необхідно з`ясовувати, у кого перебуває у власності майно на момент виникнення спору, чи був боржник власником відчуженого майна та, відповідно, у який спосіб позивач має захистити саме своє право у разі його порушення.

Реституція - це спеціальна форма відновлення становища, що існувало до порушення, сутність якої полягає в поверненні сторін правовідношення у стан, який передував вчиненню певної протиправної дії. Реституція може поставати як реституція володіння (повернення кожною із сторін недійсного правочину того, що така сторона за ним отримала) або ж як компенсаційна реституція відшкодування (в грошовій чи негрошовій формі) вартості одержаного у разі неможливості його повернення в натурі.
Реституція як правовий наслідок недійсності правочину та спосіб захисту суб`єктивного цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.
Положення частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі. Вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Тобто застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином за положеннями статті 216 ЦК України є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц, від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 910/7606/17, від 11 липня 2018 року у справі № 910/8955/16, від 06 серпня 2019 року у справі № 910/1922/18, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 757/57019/17-ц, від 24 червня 2021 року у справі № 331/4782/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18).
Також Велика Палата Верховного Суду зауважила, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20). 
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Подібний за змістом висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19, у якій також зазначено, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення, це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Тож завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи, у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом, або захисту порушеного права в інший спосіб, тобто вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору в іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
Позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17).
Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Суб`єктивні цивільні права та інтереси особи захищаються в порядку, передбаченому законом, за допомогою застосування певних способів захисту.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Зокрема, у випадку укладення фраудаторного правочину, який передбачає виникнення у боржника певних зобов`язань, але не є виконаним на момент його оспорення, задоволення позову про визнання недійсним такого правочину матиме наслідком реальне поновлення прав позивача, адже це нівелює юридичні наслідки, які могли бути створені спірним правочином, та не потребує вжиття додаткових способів захисту. 
Однак у разі, якщо на виконання фраудаторного правочину його сторони вчинили певні дії, тобто передали майно, сплатили кошти тощо, тоді для поновлення прав потерпілих осіб самого лише визнання його недійсним є недостатньо. Захист прав у такому випадку має забезпечуватися шляхом застосування зобов`язально-правових або речово-правових способів захисту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц зауважила, що якщо на виконання спірного правочину товариством сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не приводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини 1 статті 216, статті 387, частин 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки щодо застосування норм права наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16, від 23.02.2024 у справі № 910/2592/19.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 щодо застосування норм статті 216 Цивільного кодексу України виснував, зокрема, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим, позовна вимога про визнання виконаного / частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного / частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
У постанові від 15.03.2024 у справі № 904/192/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду також зазначила, що позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування / повернення майна з володіння відповідача.

У цій справі колегія суддів встановила, що на виконання оскаржуваного договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” в особі директора ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), покупець сплатив обумовлену в цьому договорі ціну, а продавець передав майно. Тобто, договір є повністю виконаним.

Разом з тим Позивач, звертаючись до господарського суду в порядку статей 3, 13, 203, 215 ЦК України, заявив вимогу лише про визнання недійсним правочину.
Господарський суд першої інстанції задовольнив такі вимоги, визнавши недійсним договір купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” та ОСОБА_1 . 

При цьому, метою позаконкурсного оспорення господарського договору як фраудаторного є повернення боржнику майна задля звернення на нього стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому становищі, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов).
Для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспоренні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав, на відміну від фіктивного правочину. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспоренні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб.

Вимога про визнання недійсним договору може бути заявлена як стороною правочину, так і будь-якою заінтересованою особою, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. При цьому вимоги такої заінтересованої особи мають бути спрямовані на приведення сторін правочину до того стану, який вони мали до вчинення оспорюваного правочину (стаття 215 ЦК України).
Позов у цій справі заявлений Позивачем, який не є стороною спірних правочинів, та інтерес якого полягає у поверненні боржнику майна, на яке можна звернути стягнення, у контексті чогослід врахувати, що особи, які уклали фраудаторний правочин, не зацікавлені у приведенні правовідносин у попередній стан до вчинення цього правочину, тобто у поверненні майна у власність боржника.
Наведене спонукає до висновку про те, що у подібних справах щодо оспорення заінтересованою особою - кредитором правочину, вчиненого боржником з метою недопущення звернення стягнення на його майно, і за яким відбулось відчуження майна боржника, ефективним способом захисту є поєднання вимоги про визнання недійсним фраудаторного правочину з вимогою, спрямованою на повернення майна боржнику або застосування інших наслідків недійсності правочину, оскільки за такого поєднання у разі задоволення позову сторони правочину будуть приведені у стан, який був до укладення спірного договору.
Кредитор, у випадку задоволення позову, є стягувачем за такою вимогою, а боржник і особа, яка набула майно за недійсним правочином - боржниками, зобов`язаними виконати рішення.
Цей комплекс взаємопов`язаних вимог становить окремий предмет позову (визнання недійсним правочину і застосування наслідків недійсності правочину), не тотожний повністю чи в частині оспорюванню правочину, за яким виконання не відбулось (для ефективного оспорювання якого достатньо визнання правочину недійсним на майбутнє).
Саме такий підхід надає можливість особі кредитора, який не є стороною спірного правочину, ефективно поновити свої права та інтереси, по захист яких він власне і звернувся до суду.
Наведене відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц від 10.09.2025 у справі № 367/252/24.

Проте, господарський суд залишив поза увагою, що за змістом статей 215, 216 Цивільного кодексу України метою застосування інституту визнання недійсними правочинів / спростування майнових дій є реальне повернення відповідного активу або відшкодування його вартості. Тобто, застосування статті 216 ЦК України не має зводитися до декларативного встановлення факту недійсності, а повинно бути спрямоване на стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.
Визнання недійсним правочину, фактично виконаного Боржником шляхом передачі Відповідачу коштів, та/або спростування наведених майнових дій як таке не матиме наслідком захист певних прав Боржника та / або його кредиторів та забезпечення у зв`язку з цим максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів. 
Зокрема, визнання недійсним спірного правочину само по собі не призведе до повернення Відповідачем-2 Товариству з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” переданого за договором купівлі – продажу від 18 жовтня 2023 року нерухомого майна, оскільки Позивач не заявив вимог про застосування наслідків його недійсності, застосування певних зобов`язально-правових або речово-правових способів захисту прав Боржника на таке майно, яке фактично вибуло з його майнової сфери. 

Отже, попри задоволення позову в цій справі в частині визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, спірні питання наявності/відсутності правових підстав для повернення Відповідачем-2 Відповідачу-1 нерухомого майна залишилось невирішеним. 
Таким чином, навіть за умови встановлення підстав для застосування статей 3, 13, 203, 215 ЦК України, задоволення у цій справі вимоги лише про визнання недійсним правочину (спростування майнових дій) без вирішення питання про повернення (стягнення) нерухомого майна, переданого ТОВ “Арена Груп ЛТД” відповідачу-2, не забезпечує досягнення мети передбаченого вказаною нормою інституту - не призводить до відновлення порушеного інтересу Позивача у межах цього спору.
Тому обраний Позивачем у цій справі спосіб судового захисту є неефективним, що становить самостійну підставу для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин та виключає необхідність надання колегією суддів оцінки будь-яким іншим аргументам скаржника (подібні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).

При цьому колегія суддів наголошує, що відповідно до встановлених статтями 2, 13, 14 ГПК України принципів змагальності та диспозитивності господарського судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог, тоді як кожна сторона самостійно визначає обсяг своїх вимог і заперечень, спосіб їх доведення, несучи ризик настання наслідків обраної процесуальної поведінки. 
Однак, відмова в позові з підстав неефективності обраного способу захисту означає, що в межах цього провадження задоволення заявлених вимог не забезпечує досягнення мети судового захисту (зокрема, правового результату), та не є висновком суду щодо правомірності / неправомірності спірного правочину (оспорюваних майнових дій) як матеріально-правової підстави спору. Відповідно, така відмова не позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на судовий захист у належний та ефективний спосіб, передбачений законом, шляхом звернення до суду з вимогами, сформульованими таким чином, щоб вони забезпечували реальне відновлення майнової сфери Позивача.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За викладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу в частині визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” підлягають частковому задоволенню, рішення суду підлягає частковому скасуванню, необхідно прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” та ОСОБА_1 , відмовити з мотивів, наведених у даній постанові (через обрання Позивачем у цій справі неефективного способу судового захисту).
В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 слід залишити без змін.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційних скарг та часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 в частині визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” (вулиця Щаслива , 9-А, місто Запоріжжя, 69095, код ЄДРПОУ 42782408) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 ), посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4035 – скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого майна від 18 жовтня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” та ОСОБА_1 , посвідчений Чепковою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4035.
В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2024 у справі №908/837/24 – залишити без змін.
Судові витрати позивача в частині немайнової позовної вимоги покладаються на останнього.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Арена Груп ЛТД” 3633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
В іншій частині судовий збір за подання апеляційних скарг на рішення суду покладається на заявників апеляційних скарг.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена та підписана суддями Івановим О.Г., Парусніковим Ю.Б. 27.04.2026, суддею Верхогляд Т.А. (через перебування на лікарняному і у відпустці) 11.05.2026. 

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков