Справа №949/496/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Дрожжин Марина Віталіївна, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем - його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час Сарненського району, Рівненської області.
Заяву обґрунтовує тим, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя його матір фактично проживала разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час Сарненського району, Рівненської області, без реєстрації місця проживання, до дня своєї смерті. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Маючи право на спадкування за законом після смерті матері та з метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори та, як наслідок, отримав письмове роз`яснення, згідно з яким, ним пропущено встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк на прийняття спадщини для подання відповідної заяви та не пред`явлено доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Відтак, реалізувати своє право на спадкування ОСОБА_1 позбавлений можливості. З метою реалізації права на спадкування, у тому числі як особи, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 необхідно встановити в судовому порядку факт його постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_2 без реєстрації місця проживання до дня її смерті. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки без відповідного судового рішення він не має можливості оформити спадкові права на спадкове майно після смерті матері.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити із підстав, наведених у заяві.
Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що проживають по сусідству із заявником ОСОБА_1 , добре обізнані з обставинами його сімейного життя та тривалий час підтримують із родиною сусідські відносини. З їхніх слів, ОСОБА_2 протягом кількох років до дня своєї смерті фактично постійно проживала у житловому будинку свого сина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де заявник безперервно мешкав разом із нею. Вона проживала із сином та користувалася зазначеним житлом як постійним місцем проживання до дня своєї смерті — ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2014 року Бережницькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що складено актовий запис №19 (а.с. 8).
Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 23 червня 1962 року зроблено відповідний запис за №32, а його матір`ю зазначена ОСОБА_2 (а.с. 7).
Згідно з поданою заявою ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме на земельну ділянку, яка розташована на території Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області.
Факт належності спадкодавцю земельної ділянки підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №046721, виданого ОСОБА_2 , відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 1,07 га, розташованої на території Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки — ведення особистого селянського господарства. Державний акт видано на підставі розпорядження голови Дубровицької районної державної адміністрації від 27 жовтня 2003 року №423, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №748 (а.с. 13).
Як вбачається з акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи, складеного Дубровицькою міською радою 30 жовтня 2025 року, під час опитування сусідів встановлено, що померла ОСОБА_2 приблизно з листопада 2012 року проживала у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання разом із сином ОСОБА_1 та його сім`єю до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-12).
Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 декілька років до дня своєї смерті фактично проживала у будинку свого сина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Для юридичного оформлення права на спадкове майно заявник звернувся до Сарненської державної нотаріальної контори Рівненської області. Листом Сарненської державної нотаріальної контори Рівненської області №988/01-16 від 29 жовтня 2025 року заявнику було роз`яснено, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подано заяву про прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не пред`явлено доказів про постійне проживання (реєстрацію) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нотаріусом роз`яснено про пропущення ним встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 9). 
Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №83068400 від 29 жовтня 2025 року, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 10).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірними та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.
Приймаючи до уваги те, що встановлення цього факту, а саме постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації ним права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті його матері, при цьому, заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити цей факт, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження, є достовірними, обґрунтованими і сумніву в суду не викликають, відтак заяву слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем - його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час Сарненського району, Рівненської області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Дубровицька міська рада, вул. Воробинська, 16, м. Дубровиця, Сарненський район, Рівненська область, код ЄДРПОУ 05390997, 

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького 
районного суду        Оборонова І.В.