ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/8366/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гебеш С.А. 
при секретарі судових засідань - Романець Е.М.
та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:
позивач - не з`явився;
представник позивача - не з`явився;
представник відповідача - Самойленко К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в особі представника Калинича Івана Івановича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04.08.2025 року №000/10903/07-16-24-06/ НОМЕР_1 на загальну суму 3334760,87 грн.
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04.08.2025 року №000/10904/07-16-24-06/ НОМЕР_1 на суму 255 570, 49 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 24 588, 27 грн (всього на 280 158, 76 грн.).
Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки контролючого органу, викладені в акті перевірки та які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не ґрунтуються на вимогах законодавства та не відповідають дійсності.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що перевіркою встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 суми документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності в сумі 16823099,64 грн.; в тому числі за 2021рік – 617517,46 грн., 2022рік – 541886,40 грн., 2023 рік - 258960,03 грн., 2024рік – 8404735,75 грн. Зазначає, що розбіжність у сумі витрат між даними перевірки та даними позивача складає 16 823 099,64 грн. за рахунок включення до складу витрат пов`язаних з отриманням доходів, суми які не підтверджені первинними документами, таким чином, підприємцем включено до складу витрат суму 16 823099,64 грн. без документального підтвердження понесених витрат, пов`язаних з отриманням доходів, чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено таку до судового розгляду.
Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового розгляду справи, представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, та відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст. 77 підпункту 69.21,69.35, 69.352 підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (далі – ПКУ), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VІ), наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області №547-П від 09.06.2025 року, плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік; проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2024.
За наслідками перевірки складено акт перевірки від 14 липня 2025 року №11932/07-16-24-06/ НОМЕР_1 (далі – Акт перевірки), в якому, серед іншого, встановлено, порушення: п.173.1, 173.3 ст.173, п.177.2 п.177.4 ст.177 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України, чим занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3041773,81 грн., з яких податкове зобов`язання:
- з доходів від підприємницької діяльності занижено на суму 3028157,83грн. в тому числі: за 2021 рік – 111153,14 грн., 2022 рік - 97539,44 грн., 2023 рік -1306612,80 грн., 2024 рік - 1512852,43 грн.
- з доходу, отриманого від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна занижено на суму 13616 грн., в тому числі: за 2019 рік – 6000 грн., за 2020 рік – 750 грн., за 2023 рік – 6116 грн., за 2024 рік – 750 грн.
Відповідачем винесено повідомлення-рішення від 04.08.2025 №000/110903/07-16-24-06/ НОМЕР_1 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 3041773,81 грн. та застосовано штрафну фінансову санкцію у розмірі 292987,06 грн. та податкове повідомлення-рішення від 04.08.2025р. №000/10904/07-16-24-06/ НОМЕР_1 . яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування (код платежу 11011001) на суму 255 570, 49 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 24 588, 27 грн (всього на 280 158, 76 грн.).
Яв вбачається із матеріалів справи, в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надає послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на митній території України, за її межами. Діяльність Позивач здійснює власним автомобільним транспортом, відповідно до дозволів, виданих Міністерством транспорту та інфраструктури, використовуючи працю найманих осіб.
Так, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021- 2024 рр., встановлено порушення у 2021,2022,2023,2024 роках. А саме, ФОП ОСОБА_1 завищено суми документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності на загальну суму 16823099,64 грн., в тому числі: за 2021 рік – 617517,46 грн., 2022 рік – 541886,40 грн., 2023 рік – 7258960,03 грн., 2024 рік - 8404735,75 грн.
Судом встановлено, що під час проведення перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області позивачу надано запит про надання документів (копій документів) №6261/07-16-24-06 від 24.06.2025 року, в якому, серед іншого, Відповідачем зазначалось про необхідність надання інформації стосовно детальної розшифровки доходів та витрат в розрізі контрагентів відображених в податкових деклараціях за 2021, 2022, 2023, 2024 роки; дебіторської та кредиторської заборгованості на кожне перше число перевіряємого року; акти списання запасних частин, паливно-мастильних матеріалів, акти виконаних робіт (послуг) та інші документи. ФОП ОСОБА_1 листом від 30.06.2025 надано детальні розшифровки витрат, нарахування амортизаційних відрахувань за 2021-2024 рік (додаються). Так, на сторінках 17-23 Акту перевірки Відповідачем у Таблицях (окремо за кожен рік) зафіксовано показники витрат за даними платника (згідно наданих розшифровок) та за даними поданих ним до контролюючого органу податкових декларацій.
Як вбачається із матеріалів справи, щодо завищення суми витрат за 4 кв. 2021 року на сторінках 17-18 Акту перевірки відображено наступне.
У рядку 5 додатку Ф2 до Декларації за 4 квартал 2021 року «Вартість придбаних матеріалів» за 4 квартал 2021 року задекларовано 1064559,21 грн, які, перевіркою підтверджено як витрати пов`язані з отриманням доходу.
Щодо «Витрат на оплату праці» (рядок 6 додатку Ф2 до Декларації за 4 кв. 2021 року) вони становлять 218184,80 грн. Згідно відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та поданої звітності витрати на оплату праці становить 178840,80 грн. та нарахування 39344 грн. Разом 218184,80 грн., що і вказано в декларації за 4 кв. 2021 року.
Щодо витрат на амортизацію («Амортизаційні нарахування» - рядок 8 додатку Ф2 до Декларації) перевіркою підтверджено суму 80625 грн., яка зазначена ФОП ОСОБА_1 у Декларації за 4 кв. 2021 року. У рядку 7 додатку Ф2 до Декларації за 4 кв. 2021 року «Інші витрати» (в т.ч. відрядження, добові), позивачем зазначено суму 809980,49 грн. Перевіркою підтверджено витрати на суму 192463,53грн. У рядку 7 додатку Ф2 до Декларації за 4 кв. 2021 року «Інші витрати» позивачем зазначено суму 809980,49 грн. при цьому, перевіркою підтверджено витрати на суму 192463,53грн.
Відповідачем у ході проведення перевірки вручено ФОП ОСОБА_1 запит про надання документів №6510/07-16-24-06 від 30.06.2025 року. У вказаному запиті зазначено, серед іншого, про необхідність надання документів, які підтверджують витрати на відрядження, добові, авансові звіти працівників, відомості про виплату відряджень.
У відповідь на запит, позивачем надано пояснення від 03.07.2025, яким повідомлено, що документи про списання товарно-матеріальних цінностей, паливно-мастильних матеріалів, запасних частин, авансових звітів про відрядження працівників, відомості про витрати на відрядження відсутні у позивача, у зв`язку «з давнім терміном та смертю бухгалтера».
Враховуючи наведене, витрати «Відрядження, добові» за 4 кв. 2021 року в сумі 617516,96 грн. перевіркою не підтверджено, у зв`язку з відсутністю документів, а також, згідно представлених до перевірки банківських виписок не було зняття коштів на виплату відряджень.
Відтак, із загальної суми витрат, яка зазначена платником у податковій декларації за 4 кв. 2021 року (2173349,5 грн.), перевіркою на підставі первинних документів (банківських виписок та податкових накладних) підтверджено витрати в сумі 1555832,54 грн., зокрема: «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5) – 1064559,21 грн.; «Витрати на оплату праці» (рядок 6) - 218184,80 грн., «Інші витрати» (рядок 7) -192463,53 грн., «Амортизаційні нарахування» (рядок 8) – 80625 грн., що на 617516,96 грн. менше, ніж зазначено платником в декларації.
Стосовно витрат за 2022 рік Відповідачем під час перевірки встановлено наступне.
Рядок «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5 додатку Ф2 до Декларації за 2022 рік) становить 9942034,72 грн. 
На запит ГУ ДПС у Закарпатській області платником не надано дебіторську та кредиторську заборгованість. Відповідно наданих документів (банківських виписок та податкових накладних) за 2022 рік перевіркою підтверджені витрати на придбання матеріалів (рядок 5 додатку Ф2 Декларації) вказані в декларації в сумі 9942034,72гр.
У рядку 7 додатку Ф2 до Декларації «Інші витрати» (в т.ч. відрядження, добові) позивачем визначено суму 2697011,54 грн., з яких перевіркою підтверджено 2155125,81 грн.
ГУ ДПС у Закарпатській області надано запит №6510/07-16-24-06 від 30.06.2025 року про надання документів, які підтверджують витрати на відрядження, добові, авансові звіти працівників відомості про виплату відряджень. Згідно отриманої відповіді повідомлено, що документи відсутні у зв`язку з давнім терміном та смертю бухгалтера. Враховуючи наведене, витрати «Відрядження, добові» за 2022 рік в сумі 541885,83 грн. первіркою не підтверджено, у зв`язку з відсутністю документів, а також, згідно представлених до перевірки банківських виписок не було зняття коштів на виплату відряджень.
У рядку «Амортизаційні нарахування» (рядок 8 додатку Ф2 до Декларації) зазначено суму 322500грн., відповідно до представлених відомостей нарахування амортизації на основні засоби за 2022 рік нараховано амортизації в сумі 322500грн. 
Таким чином, із загальної суми витрат, яка зазначена платником у податковій декларації за 2022 рік (13778804,33) перевіркою на підставі первинних документів (банківських виписок та податкових накладних) підтверджено витрати за 2022 року в сумі 13236918,50грн., а саме: «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5) – 9942034,72 грн., «Витрати на оплату праці» (рядок 6) – 817257,97 грн., «Інші витрати» (рядок 7) – 2155125,81 грн., «Амортизаційні нарахування» (рядок 8) - 322500 грн., що на 541885,83 грн. менше ніж зазначено платником в декларації за 2022 рік.
За даними перевірки витрат за 2023 рік ГУ ДПС у Закарпатській області у Акті перевірки на сторінках 20-21 зафіксовано таке.
Рядок «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5 додатку Ф2 до Декларації за 2023 рік) становить 14451694,76 грн., згідно наданої позивачем розшифровки – вказана сума 15698898,94 грн. На запит ГУ ДПС у Закарпатській області ФОП ОСОБА_1 не надано дебіторську та кредиторську заборгованість. Перевіркою підтверджені витрати на придбання матеріалів (рядок 5 дод.Ф2) вказані в розшифровці декларації в сумі 15698898,94 грн. 
У рядку «Витрати на оплату праці» (рядок 6 додатку Ф2 до Декларації за 2023 рік) вказано 6428403,16 грн., за даними розшифровки – 1428403,16 грн. На підставі відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, податкової звітності платника підтверджено витрати на заробітну плату в сумі 1428403,16 грн., як і зазначено в розшифровці наданій платником. У рядку «Інші витрати» (в т.ч. відрядження, добові) (рядок 7 додатку Ф2 до Декларації за 2023 рік) зазначено суму 6250290,64 грн., згідно наданої розшифровки – сума складає 3715839,91 грн. (в тому числі амортизація основних засобів – 899119,08 грн.), з яких перевіркою підтверджено 2778846,39 грн.
При цьому позивачем за 2023 рік не декларувались витрати на відрядження та добові, жодних документів щодо таких витрат до перевірки не надано.
Згідно наданої розшифровки витрат у 2023 році у розділі «Ремонт вантажних автомобілів» позивачем включено до витрат від ТОВ «ФХ СЕРВІС» (код 32641782) радіоприймач вартістю 37875,56 грн. без ПДВ.
Так, статтею 177 ПКУ, визначено вимоги щодо оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до п.п. 177.4.6 ст. 177 ПКУ, зазначені у цій статті підприємці (ФОП на загальній системі оподаткування) мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).
Підпунктом 14.1.138. статті 14 ПК України визначено, що основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 20000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо
він довший за рік);
Отже, до ФОП на загальній системі оподаткування починаючи з 01.01.2017 р. (для вантажних автомобілів — з 23.05.2020 р.) мають право відносити до складу витрат амортизаційні відрахування з об`єктів основних засобів (п.п. 177.4.6 ПКУ).
Основними засобами для ФОП – загальносистемника є ті активи, які за правилами ПКУ визначаються такими.
П.п.177.4.7.-177.4.8 ст. 177 ПКУ передбачено, що розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів. Облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об`єктом.
Відповідно до п.177.4.9. ст. 177 ПКУ, амортизація нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого фізичною особою, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів. Дія цього підпункту поширюється виключно на об`єкти основних засобів та нематеріальних активів, витрати на придбання чи самостійне виготовлення яких підтверджені документально.
Групи мінімально допустимі строки корисного використання, років 
1 - Капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом - 15 років
2 - Будівлі, споруди, передавальні пристрої -10 років
3 - Машини, обладнання, тварини, багаторічні насадження та інше 5 років
4 - Нематеріальні активи відповідно до правовстановлюючого документа, але не менш
як два роки.
Таким чином, ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п.177.4 ст.177 ПКУ, адже не правомірно віднесено до витрат на ремонт вантажних автомобілів суму витрат за придбані основні засоби (радіоприймач) за 2023 рік – 37875,56 грн., натомість, правомірним є віднесення до складу витрат амортизаційні відрахування з об`єктів основних засобів.
У рядку 8 додатку Ф2 до Декларації за 2023 «Амортизаційні нарахування» позивачем зазначено суму 899119,08грн., згідно наданої розшифровки – 899119,08 грн., при цьому, перевіркою підтверджено суму 864399,08,08 грн.
Відповідно до представлених відомостей нарахування амортизації на основні засоби за 2023 рік позивачем нарахована амортизація за 2023 рік в сумі 41664 грн. на вантажний автомобіль Volvo № кузова НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_3 , який був реалізований 10.03.2023 року. Отже, на даний автомобіль амортизація повинна нараховуватися лише за два місяці використання, в сумі 6944 грн. (41664/12*2міс). 
Таким чином, ФОП ОСОБА_1 по вищезазначеному вантажному автомобілю завищено витрати на амортизаційні нарахування на суму 34720 грн.
Разом з тим, із загальної суми витрат, яка зазначена платником у податковій декларації за 2023 рік (28029507,64 грн.) перевіркою на підставі первинних документів (банківських виписок та податкових накладних) підтверджено витрати в сумі 20770547,57 грн., з яких: Вартість придбаних матеріалів (рядок 5) – 15861342,83 грн.; «Витрати на оплату праці» (рядок 6) – 1428403,16 грн.; «Інші витрати» (рядок 7) – 2778846,39 грн., «Амортизаційні нарахування» (рядок 8) – 864399,08 грн., що на 7258960,07 грн. менше ніж зазначено платником в податковій декларації за 2023 рік.
Стосовно витрат за 2024 рік Відповідачем під час перевірки встановлено наступне.
Згідно рядка «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5 додатку Ф2 до Декларації за 2024 рік) зазначена сума становить 19876566 грн., у наданій розшифровці вказана сума – 14609351,94 грн. На запит ГУ ДПС у Закарпатській області платником надано дебіторську заборгованість станом на 31.12.2024, яка становить 5515204,99грн., кредиторську заборгованість не повідомлено. Згідно Єдиного реєстру податкових накладних дизпаливо, оливу моторної, водний розчин придбано в сумі 15015146,36грн.Таким чином, перевіркою підтверджено «Витрати на придбання матеріалів» (рядок 5 додатку Ф2) вказані в розшифровці наданої платником в сумі 14609351,94 грн, так як витрати пов`язані з отриманням доходу. Рядок «Витрати на оплату праці» (рядок 6 додатку Ф2 до Декларації за 2024 рік) становлять 4958403,16 грн, за даними розшифровки платника - 1537346,58 грн.
Згідно відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та поданої звітності перевіркою підтверджено витрати на оплату праці в сумі 1537346,58 грн., що зазначено в розшифровці наданій платником.
У рядку «Інші витрати» (в т.ч. відрядження, добові) (рядок 7 додатку Ф2 до декларації
за 2024) зазначено суму 7340212,64 грн., згідно розшифровки – 16891364,25 грн (в тому числі амортизація -1139561,28 грн.), з яких перевіркою підтверджено суму 7623747,55грн.
ГУ ДПС у Закарпатській області у ході проведення перевірки вручено запит про надання документів (копій документів) №6510/07-16-24-06 від 30.06.2025 року. У вказаному запиті, серед іншого, зазначено, про необхідність надання документів, які підтверджують витрати на відрядження, добові, авансові звіти працівників, відомості про виплату відряджень. У відповідь на запит, позивачем надано пояснення від 03.07.2025, яким повідомлено, що документи про відрядження працівників, відомості про витрати на відрядження відсутні у позивача, у зв`язку «з давнім терміном та смертю бухгалтера». Відповідно до наданої розшифровки – «Відрядження, добові» складають суму 8128055,42 грн., які перевіркою не підтверджено, у зв`язку з відсутністю документів, також, згідно представлених банківських виписок не було зняття коштів на виплату відряджень.
Таким чином, із загальної суми витрат, яка зазначена платником у податковій декларації за 2024 рік (33314743,08 грн.) перевіркою на підставі первинних документів (банківських виписок та податкових накладних) підтверджено витрати за 2024 року в сумі 24910007,35грн., а саме: «Вартість придбаних матеріалів» (рядок 5)– 14609351,94 грн., «Витрати на оплату праці» (рядок 6) – 1537346,58 грн., «Інші витрати» (рядок 7) -7623747,55 грн., «Амортизаційні нарахування» (рядок 8) – 1139561,28 грн., що на 8404735,73 грн. менше, ніж зазначено платником в податковій декларації за 2024 рік. 
Таким чином, перевіркою встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 суми документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності в сумі 16823099,64 грн.; в тому числі за 2021рік – 617517,46 грн., 2022рік – 541886,40 грн., 2023 рік - 258960,03 грн., 2024рік – 8404735,75 грн.
Згідно із п. 177.4. ст..177 ПКУ, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: 
п.177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
п.177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
п.177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
п.177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до п.177.4.5. ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Розбіжність у сумі витрат між даними перевірки та даними позивача складає 16823099,64 грн. за рахунок включення до складу витрат пов`язаних з отриманням доходів, суми які не підтверджені первинними документами, таким чином, підприємцем включено до складу витрат суму 16823099,64 грн. без документального підтвердження понесених витрат, пов`язаних з отриманням доходів, чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначаються вимогами статті 177 Податкового кодексу України.
Згідно, п. 177.1. ст..177 ПКУ, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 являється платником податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.10.2021р. по 31.12.2024р.
Відповідно до п.177.2. ст.. 177 ПКУ – об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Результати перевірки визначення суми чистого оподатковуваного доходу зафіксовано у Акті перевірки (Таблиця на с. 24 Акту). Так, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатках Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи встановлено його заниження на 16823099,64 грн.
В порушення п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено чистий оподатковуваний дохід на суму 16823099,64 грн., в тому числі: за 2021 рік – 617517,46 грн., 2022 рік – 541886,40 грн., 2023 рік – 7258960,03 грн., 2024 рік – 8404735,75 грн., в результаті чого занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 3028157,83 грн. в т.ч. за 2021 рік – 111153,14 грн, 2022рік – 97539,44 грн, 2023 рік -1306612,80 грн, 2024 рік - 1512852,43 грн.
Враховуючи норми п.177.4 ст.177 ПКУ ГУ ДПС у Закарпатській області на підставі первинних документів, наданих для перевірки (банківських виписок, податкових накладних, наданих розшифровок витрат) визначено витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів та які передбачені Податковим кодексом України. 
Разом з тим, актом перевірки Відповідачем зафіксовано порушення та донараховано податок на доходи фізичних осіб від операцій з продажу рухомого майна в сумі 13616 грн.
Проведеною перевіркою на підставі інформації наданої з Територіального сервісного центру РСЦ ГСЦ МВС листом №31/28/32-11226-2025 від 24.06.2025 встановлено, що за період 2019 – 2024 рік ФОП ОСОБА_1 реалізовано ряд транспортних засобів. 
При цьому, позивачем в порушення п.173.1, 173.3 ст.173, 179.2 ст.179 ПК України не подано декларацію та не задекларовано за 2019 рік та 2020 рік суму доходу 120000грн та 15000грн, отриманого від продажу транспортних засобів (таблиця 36 с.30 Акту), не задекларовано за 2023 рік та 2024 суму доходу 51600 грн. та 15000 грн., отриманого від продажу транспортних засобів (Таблиця 36 с.30 Акту), чим відповідно занижено до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб від продажу (обміну) об`єктів рухомого майна в сумі 13616 грн., в тому числі: за 2019 рік – 6000 грн., за 2020 рік - 750 грн., за 2023 рік – 6116 грн., за 2024 рік – 750 грн.
Відповідно до п. 173.1 ст. 173 ПКУ дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною п.167.2 ст. 167 ПКУ, тобто 5 відсотків від розміру отриманого доходу.
Абзацом другим п. 173.3 ст. 173 ПКУ передбачено, що при укладенні та оформленні договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна. 
Для цілей п. 173.4 ст. 173 ПКУ платник податку самостійно визначає суму податку і сплачує його до бюджету через банківські установи.
Водночас порядок подання річної податкової декларації про майновий стан і доходи (далі – Декларація) визначено ст. 179 ПКУ. Декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб – до 1 травня року, що настає за звітним крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу - пп.49.18.4. п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.
Враховуючи викладене, фізична особа – резидент (продавець) під час оформлення договору відчуження іншій фізичній особі рухомого майна у вигляді вантажного автомобіля в органі, який здійснює реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів або через товарну біржу, зобов`язана самостійно сплатити до бюджету за своєю податковою адресою податок на доходи фізичних осіб з доходу від продажу такого майна та подати Декларацію за відповідний звітний рік у встановлені терміни.
В порушення п.173.1, 173.3 ст.173, 179.2 ст.179 ПК України, ФОП ОСОБА_1 не подано декларацію та не задекларовано за 2019 рік та 2020 рік суму доходу 120000 грн. та 15000 грн., отриманого від продажу транспортних засобів (Табл.36), не задекларовано за 2023 рік та 2024 суму доходу 51600 грн. та 15000 грн., отриманого від продажу транспортних засобів (Табл.36), чим відповідно занижено до сплати в бюджет податок на доходи фізичних осіб від продажу (обміну) об`єктів рухомого майна в сумі 13616 грн.
У зв`язку з вищевказаним, керуючись п.167.1, п.167.2, ст.167 ПКУ, перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб від операцій з продажу рухомого майна в сумі 13616 грн, в тому числі: за 2019 р.- 6000 грн., за 2020 рік – 750 грн., за 2023 рік – 6116 грн., за 2024 рік – 750 грн. 
Таким чином, на підставі висновків акту перевірки, ГУ ДПС у Закарпатській області складено та вручено позивачеві, зокрема, податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/110903/07-16-24-06/2988917575 від 04.08.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3041773,81 грн. з яких податкове зобов`язання: 
- з доходів від підприємницької діяльності занижено на суму 3028157,83грн.;
- з доходу, отриманого від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна занижено на суму 13616 грн.; та застосовано штрафну фінансову санкцію у розмірі 292987,06 грн.
Суд вказує на те, що вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. За правилами пункту 44.1 статті 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.3 статті 44 ПКУ визначено обов`язок платників податків забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Як вже встановлено, у ході проведення перевірки посадовою особою ГУ ДПС у Закарпатській області було вручено Позивачеві запит №6510/07-16-24-06 від 30.06.2025 про необхідність надання у термін до 03.07.2025 документів (копій документів).
Так, у даному запиті вказано про необхідність надання наступних документів: про необхідність заміни запасних частин до транспортних засобів та їх фактичне встановлення, акти виконаних робіт тощо за період 2019-2024; акти списання товарно-матеріальних цінностей, паливно-мастильних матеріалів,запасних частин до автомобілів тощо за період 2019-2024; щодо використання в господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів; які підтверджують витрати на відрядження, а саме: авансові звіти про відрядження працівників, накази про відрядження, проїзні документи, та відмітки прикордонної служби (для закордонних відряджень), відомості про виплату відряджень тощо; документи, які підтверджують фактичну вартість та оплату реалізованих транспортних засобів.
У відповідь на запит ОСОБА_1 надано власноручно написані пояснення від 03.07.2025, в яких ним повідомлено про те, що зазначені у запиті документи «відсутні, у зв`язку з давнім терміном та смертю бухгалтера».
Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Отже, наведеними вище нормами передбачено: 
по-перше, обов`язок платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових
зобов`язань, на підставі первинних документів;
по-друге, обов`язок платників податків забезпечити зберігання документів та інформації;
по-третє, надавати посадовим особам контролюючого органу документи, необхідні для проведення контролюючим органом перевірки, крім випадків їх виїмки або іншого вилучення правоохоронними органами при цьому формулювання «платник податків зобов`язаний надати» передбачає, в першу чергу, обов`язок (активну поведінку (дію) особи, яку перевіряють, підготувати та передати контролюючому органу документи.
Більше того, податковим законодавством передбачена можливість подання платником податків документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте, реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки.
Так, відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або
у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. 
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Пункт 44.7 статті 44 ПК України встановлює, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). 
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше 
ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. 
У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.
Отже, ці норми надають платнику податків механізми захисту та можливість надати документи, що не були враховані, але вимагають чіткого дотримання процедур і термінів, зокрема, у проміжок часу між завершенням перевірки та прийняттям податкового рішення. Несвоєчасне надання може призвести до негативних наслідків: від визнання документів відсутніми (п. 44.6) до призначення нової позапланової перевірки (п. 44.7).
Більше того, пункт 44.7 ст. 44 ПКУ, закріплює можливість для платника податків забезпечити фіксацію факту надання документів: шляхом надіслання копій документів листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або шляхом надати копій документів безпосередньо до контролюючого органу.
Відповідно до пункту 86.7. ст.. 86 ПКУ, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Пункт 86.7 статті 86 ПКУ є ключовою нормою, яка забезпечує право платника податків на захист та процедуру досудового врегулювання спору з податковим органом за результатами перевірки. Надати платнику податків можливість офіційно висловити незгоду з висновками перевірки та доповнити матеріали перевірки до прийняття контролюючим органом остаточного рішення (податкового повідомлення-рішення, ППР). 
Пункт 86.7статті 86 є фундаментальним правом платника податків, яке дозволяє виправити спірні моменти та подати додаткові докази до того, як податковий орган винесе рішення про нарахування податкових зобов`язань та штрафів. 
Суд враховує, що зазначені у запиті №6510/07-16-24-06 від 30.06.2025 документи позивачем до контролюючого органу не надано: ні до кінця перевірки, ні у проміжок часу між завершенням перевірки та прийняттям ППР. Більше того, заперечення до акту перевірки платником також не подавались, що позивачем не заперечується, а факт отримання копії акту та ознайомлення з висновками податкового органу підтверджується наявними у справі доказами.
Відтак, поведінку позивача не можна вважати достатньо активною у контексті намагання підтвердити первинним документами показники поданих податкових декларацій. Більше того, матеріали справи не містять жодних доказів підтвердження позиції позивача, викладеної ним у позовній заяві, що: «Відповідач не прийняв такі документи, в акті перевірки зазначив про їх відсутність, та, як наслідок, не підтвердив валові витрати позивача по даній статті витрат».
Верховний Суд неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними. Так, зокрема, але не виключно, в постановах від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 02 липня 2024 року у справі № 320/14330/23, від 21 жовтня 2021 року у справі № 802/1464/17-а, від 23 травня 2024 року у справі № 380/5557/22 Верховний Суд сформулював такий висновок. 
Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення
перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.
Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Висновки, сформовані Верховним Судом щодо застосування означених норм податкового законодавства, є усталеними. Якщо їх узагальнити, вони полягають в тому, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці.
Щодо стосується долучених позивачем до позовної заяви копій документів про відрядження водіїв за кордон, то суд вказує на наступне.
В акті перевірки, зокрема на сторінці 15 у Таблиці 17 відображено структуру загального оподатковуваного доходу, за даними перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за надані послуги отримував оплату виключно у безготівковій формі розрахунків.
Так, на підставі представлених до перевірки документів (банківських виписок, податкових накладних), встановлено, що фізична особа-підприємець – суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 проводив господарську діяльність, заключав договори, отримував кошти від покупців товарів (робіт, послуг) у безготівковій формі протягом перевіряємого періоду. Валові доходи, відображені в декларації про доходи та майновий стан за 2021-2024 рік відповідають даним, банківських виписок по поступленню коштів на розрахункові рахунки, валютні рахунки. 
Також, у розділі 2.1.2. Акту перевірки неодноразово зафіксовано, що згідно представлених до перевірки банківських виписок позивачем не знімались кошти на виплату відряджень.
Стосовно долучених до матеріалів позовної заяви наказів на відрядження водіїв, копій закордонних паспортів водіїв; звітів про використання коштів; відомостей про виплату готівки, договорів на перевезення, CMR, суд зазначає, що дані документи не надавались позивачем під час податкової перевірки, хоча про необхідність надання таких було чітко визначено у запиті від 30.06.2025 №6510/07-16-24-06.
Так, Верховний Суд у постанові від 29.05.2020 по справі №826/27811/15 здійснив наступний правовий висновок: оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми непідтвердженими документально.
Верховний суд вказав, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норму абзацу першого пункту 44.6 статті 44 ПК України, відхиляючи довід позивача про наявність у нього відповідних документів на підтвердження суми податкового кредиту по взаємовідносинах з вказаним контрагентом на час судового розгляду. Ця норма вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.
Крім того, як уже встановлено судом, за наслідками перевірки, на підставі акту від 14 липня 2025 року №11932/07-16-24-06/2988917575, Відповідачем також винесено податкове повідомлення - рішення №000/10904/07-16-24-06/ НОМЕР_1 від 04.08.2025 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору.
Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати військового збору встановлено порушення, яке описано Відповідачем у розділі 2.6.1. Акту перевірки.
Так, з 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до ПКУ в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб – підприємців.
Пунктом 16 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт1.1 пункт 16 1 підрозділу 10 Кодексу), тобто:
- фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;
- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; 
- податковий агент.
Ставка збору складає 1,5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16 1 підрозділу 10 Кодексу (підпункт 1.3 пункту 16 1 підрозділу 10 Податкового кодексу України).
При цьому, підпунктом 1.2 пунктом 16 1 підрозділу 10 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПКУ загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою – підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.
Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначаються вимогами статті 177 Податкового кодексу України.
Згідно, п. 177.1. ст. 177 ПКУ, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п. 177.2. ст.. 177 ПКУ – об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Отже, фізичні особи – підприємці, крім тих що обрали спрощену систему, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір у розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.
Так, перевіркою правильності визначення ФОП ОСОБА_1 суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи встановлено його заниження на суму 16823099,64 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено порушення п.п.1.2 п.16 1 підрозділу 10 розділу
XX, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано до сплати в бюджет військовий збір від здійснення підприємницької діяльності в сумі 252346,49 грн. в т.ч. за 2021 рік – 9262,76 грн., 2022 рік – 8128,30 грн., 2023 рік – 108884,40 грн., 2024рік – 126071,04 грн.
Відповідно до змін, внесених Законом №71 до Податкового кодексу України, з 01.01.2015 року розширено об`єкти оподаткування військовим збором, зокрема військовим збором оподатковуються доходи від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна, які відображаються у річній податковій декларації про майновий стан і доходи.
Перевіркою достовірності відображених у розділі 10 податкової декларації відомостей щодо здійснення платником податків – фізичною особою операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого та/або рухомого майна; від надання майна в лізинг, оренду (суборенду), житловий найм (піднайм); у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна (р.10.5 Декларації) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в 2021-2024 році, не відображено у декларації реалізацію транспортних засобів.
Як уже встановлено судом, на підставі інформації, наданої Територіальним сервісним центром №2142 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області (філія ГСЦ МВС) листом №31/28/32-11226-2025 від 24.06.2025 (лист наявний у матеріалах справи), перевіркою встановлено, що за період 2019 – 2024 роки ФОП ОСОБА_1 реалізовано
транспортні засоби та отриманий дохід від реалізації таких транспортних засобів не відображено у декларації про майновий стан і доходи. У Таблиці 36 (с. 30 Акту перевірки) наведено перелік реалізованих транспортних засобів; суму отриманого позивачем доходу від такої реалізації, а також, визначено суму військового збору та ПДФО, які підлягають сплаті при отриманні доходів від операцій з продажу рухомого майна.
Так, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подано декларацію та не задекларовано за 2019 рік та 2020 рік суму доходу 120000 грн. та 15000 грн., отриманого від продажу транспортних засобів; не задекларовано за 2023 рік та 2024 суму доходу 51600 грн. та 15000 грн., отриманого від продажу транспортних засобів, чим відповідно занижено до сплати в бюджет військовий збір від продажу (обміну) об`єктів рухомого майна в сумі 3024 грн., в т.ч. за 2019 рік – 1800 грн., за 2020 рік – 225 грн., за 2023 рік – 774 грн., за 2024 рік – 225 грн. 
У зв`язку з вищевказаним, керуючись пп.1.1, 1.2, 1.5, 1.6 п.161 підрозділ 10 розділ ХХ, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, перевіркою донараховано військовий збір від операцій з продажу рухомого майна в сумі 3024 грн. 
Відтак, документальною перевіркою донараховано ФОП ОСОБА_1 військовий збір:
із суми чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 252346,49 грн. в т.ч. за 2021 рік – 9262,76 грн., 2022рік – 8128,30 грн., 2023 рік – 108884,40 грн., 2024 рік – 126071,04 грн.; з доходу, отриманого від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна в сумі 3024 грн., в т.ч. за 2019 рік – 1800 грн., за 2020 рік – 225 грн., за 2023 рік – 774 грн., за 2024 рік – 225 грн. 
Аналізуючи наведене, суд вказує на те, що значну частину документально не підтверджених витрат складають витрати на відрядження та добові водіїв, оскільки під час перевірки Позивачем не було надано документів, які б підтверджували відповідні витрати, а надані до перевірки банківські виписки не фіксують зняття готівки на такі цілі.
Стосовно ненадання до перевірки документів, які підтверджують витрати на відрядження та добові, від позивача отримано пояснення від 03.07.2025, в яких останній зазначив про відсутність, зокрема, авансових звітів про відрядження працівників, відомостей про витрати на відрядження, у зв`язку «з давнім терміном та смертю бухгалтера». При цьому, такі документи не надано позивачем ні до кінця перевірки, що підтверджується Актом ненадання документів від 07.07.2025, ні у проміжок часу між завершенням перевірки та прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав зазначених у позовній заяві.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.
Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.06.2026 року. 

Суддя	С.А. Гебеш