ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 м. Дніпро Справа № 904/9266/21 (904/6785/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників: 

від скаржника (позивача): Перепелиця Ю.В. (в залі суду);
від відповідача: Лихопьок Д.П. (в режимі відеоконференції);
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: не з`явився;
від третьої особи-3: не з`явився;
від третьої особи-4: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 (ухвалене суддею Бєлік В.Г. у м. Дніпрі, повне рішення складене 31.03.2026) у справі № 904/9266/21 (904/6785/25)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (м. Київ) 
до відповідача: ОСОБА_1 (м. Дніпро); 
третя особа-1, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (м. Київ);
третя особа-2, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (м. Київ);
третя особа-3, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (м. Дніпро);
третя особа-4, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Акціонерний Банк "РадаБанк" (м. Дніпро);
третя особа-5, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Антаріус Пром" (м. Дніпро); 
про покладення солідарної відповідальності

у межах справи № 904/9266/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін"

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/9266/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін".
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі №904/9266/21 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Юмін"; припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Юрченко В.Я.; визнано ТОВ "Юмін" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців; ліквідатором ТОВ "Юмін" призначено арбітражного керуючого Юрченка Володимира Ярославовича.
У грудні 2025 року Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд:
- визнати факт порушення керівником ТОВ "Юмін" ОСОБА_1 приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: незвернення у місячний строк з дня виявлення ознак загрози неплатоспроможності до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника;
- покласти на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі № 904/9266/21 про банкрутство ТОВ "Юмін";
- стягнути з ОСОБА_1 як з особи, яка відповідно до закону несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" 1 165 712 311 грн 25 коп. заборгованості за зобов`язаннями боржника. 
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
- встановлені у даній справі обставини свідчать про порушення керівником ТОВ "Юмін" імперативних приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, що проявилося у незверненні до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у місячний строк у ситуації, коли задоволення вимог одного або кількох кредиторів призвело до неможливості виконання грошових зобов`язань ТОВ "Юмін" в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності);
- у ТОВ "Юмін" до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Юмін" за заявою Банку були наявні зобов`язання перед принаймні двома кредиторами, строк виконання яких настав, у розмірі, який перевищував вартість усіх активів боржника та існування таких обставин більше одного календарного місяця;
- в даному випадку в діях керівника ТОВ "Юмін" наявний факт порушення ним приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, що у свою чергою є підставою для покладення на нього солідарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, які є непогашеними в силу відсутності у його власності майна. 

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 у справі №904/9266/21(904/6785/25) Акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" у задоволенні позову про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника відмовлено повністю.
Рішення обґрунтовано наступним:
- відповідно до частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок звернутися до суду виникає у боржника у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. Кодексу України з процедур банкрутства набрав чинності 21.10.2019;
- для покладення на керівника солідарної відповідальності за статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства необхідно довести, що станом на 21.10.2019 (дату набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства) або пізніше у боржника виникли обставини, що свідчать про загрозу неплатоспроможності. Згідно з абзацом 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства загрозою неплатоспроможності є ситуація, коли задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. Проте банк не довів, що така загроза виникла саме після 21.10.2019;
- якщо керівник боржника допустив порушення зазначених приписів законодавства, зокрема не звернувся у місячний строк з моменту виникнення ознак неплатоспроможності до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів;
- відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи;
- висновок щодо неможливості застосування частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства до оцінки подій (обставин загрози неплатоспроможності), що мали місце до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, викладений у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 902/1023/19, від 09.03.2023 у справі №904/6900/20;
- як убачається з матеріалів справи, усі зобов`язання банкрута перед кредиторами виникли значно раніше набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства. Вимоги Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" базуються на рішеннях від 17.12.2015 та від 17.03.2016. Вимоги банку базуються на рішеннях від 14.08.2017, від 17.01.2017, від 12.04.2017 та від 28.03.2017. Отже, станом на 21.10.2019 грошові зобов`язання банкрута вже існували майже у повному обсязі;
- суд звертає увагу, що після 21.10.2019 у банкрута не виникло жодних нових грошових зобов`язань. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, обов`язок керівника щодо звернення до суду виникає у момент, коли добросовісний та сумлінний керівник мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності. Якщо всі зобов`язання існували до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства та після цієї дати не виникло нових обставин, які б погіршили фінансовий стан боржника, то керівник не міг усвідомити виникнення нової загрози, яка б зобов`язувала його звернутися до суду саме після 21.10.2019;
- згідно з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі № 904/9266/21, арбітражний керуючий ОСОБА_2 провів аналіз показників фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища, ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. За результатами цього аналізу було встановлено, що ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства не виявлено. Фінансовий стан підприємства має ознаки неплатоспроможності у вигляді наявності значної суми непогашених боргових зобов`язань. Позивач не заперечував проти цього висновку, не оскаржував такі дії арбітражного керуючого та не надав альтернативного експертного висновку.

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх № суду 49672 від 10.04.2026), в якій просить:
- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 по справі № 904/9266/21(904/6785/25) як незаконне та ухвалити нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника задовольнити;
- визнати факт порушення керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" ОСОБА_1 приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: незвернення у місячний строк з дня виявлення ознак загрози неплатоспроможності до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника;
- покласти на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі № 904/9266/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін"; 
- стягнути з ОСОБА_1 , як з особи, яка відповідно до закону несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів боржника - ТОВ "Юмін", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" 1 165 712 311 грн 25 коп. заборгованості за зобов`язаннями боржника.
Апеляційна скарга обґрунтована наступними обставинами:
- питання солідарної відповідальності керівника боржника було предметом розгляду в даній справі, зокрема Верховний Суд у постанові від 21.08.2025 у справі № 904/9266/21 зазначив таке: розглядаючи заяву у цій справі, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, які свідчать про наявність у боржника заборгованості: перед АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк"), строк виконання якої настав 17.12.2015; перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" - 31.07.2018; перед банком - 14.08.2017 (пункт 65 постанови). Верховний Суд приймає до уваги те, що заборгованість перед переліченими кредиторами залишилась непогашеною на момент відкриття провадження у справі про банкрутство боржника та відповідні грошові вимоги до боржника були визнані господарським судом, однак наголошує, що встановлення конкретного часу виникнення у боржника загрози неплатоспроможності є визначальним для з`ясування моменту виникнення у нього обов`язку звернутися зі заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та, відповідно, для формування висновку про дотримання / недотримання встановленого частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства строку для такого звернення як підстави для притягнення відповідних осіб до солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника (пункт 69 постанови) Зважаючи на те, що солідарна відповідальність керівника боржника за невиконання обов`язку зі своєчасного звернення до господарського суду зі заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство запроваджена Кодексом України з процедур банкрутства з 21.10.2019, передумовою для висновку про наявність / відсутність підстав для притягнення відповідача до вказаної відповідальності має бути з`ясування господарськими судами обставин щодо наявності у боржника станом на вказану дату або виникнення після неї (до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за заявою банку) зобов`язань перед принаймні двома кредиторами, строк виконання яких настав, у такому розмірі, який очевидно перевищував вартість усіх активів боржника, а також існування таких обставин протягом певного періоду, що перевищує місяць (пункт 70 постанови). Верховний Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним (пункт 84 постанови). Таким чином, Верховним Судом у цій справі констатовано, що за умови належного мотивування розміру солідарної відповідальності питання відповідальності керівника (органу управління) боржника може бути розглянути повторно;
- в даному випадку, в діях керівника боржника наявний факт порушення ним приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, що у свою чергою є підставою для покладення на нього солідарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, які є непогашеними в силу відсутності у його власності майна, з огляду на що, з метою захисту своїх прав, прямих та похідних інтересів, АТ "Банк Кредит Дніпро" як кредитор банкрута подає цю заяву;
- відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 30.04.2015 керівником ТОВ "Юмін" є ОСОБА_1 ;
- щодо вимог кредиторів, строк виконання яких настав, зазначено таке. Аналізом заявлених до боржника грошових вимог кредиторів було встановлено, що задовго до відкриття провадження у справі розмір грошових зобов`язань, строк виконання яких настав, суттєво перевищував розмір активів ТОВ "Юмін", що є ознакою неплатоспроможності. Зокрема, у банкрута настав строк виконання наступних грошових зобов`язань (включено лише вимоги, які визнані господарським судом): 1) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8884/15 від 17.12.2015 в сумі 295 334 222 грн 09 коп., строк виконання зобов`язання 17.12.2015; 2) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8312/15 від 17.03.2016 в розмірі 6 344 637, 80 доларів США та 13 645 159 грн 60 коп., строк виконання зобов`язання 17.03.2016; 3) ТОВ "ФК "Європейська агенція з питань повернення боргів" (правонаступник АТ "Альфа-Банк") (кінцева дата погашення заборгованості за кредитним договором № 085/12/13-010 (додаткова угода № 4 від 15.08.2013) в сумі 238 108 409 грн 96 коп., строк виконання настав 31.07.2018; 4) АТ "Банк Кредит Дніпро" - виникла заборгованість на підставі рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 № 904/6460/16, від 17.01.2017 № 904/7904/16, від 12.04.2017 № 904/8048/16, від 28.03.2017 № 904/7942/16 в сумі 256 886 278 грн 70 коп., строк виконання яких настав 14.08.2017. Факт наявності, розміру, підстав та строку виникнення зазначених вище вимог підтверджується судовими рішенням у цій справі, а також матеріалами справи;
- з проведеного аналізу фінансово господарського стану боржника (звіт від 14.04.2025 за результатами проведення аналізу фінансово господарської діяльності, інвестиційного становища та становища на ринках ТОВ "Юмін") вбачається наступне: наявні у матеріалах справи № 904/9266/21 заяви з грошовими вимогами до ТОВ "Юмін" свідчать про те, що у період 2015-2021 років Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмін" фактично перебувало у стані загрози неплатоспроможності (майнової кризи), зокрема, в такому стані, що задоволення вимог одного або кількох кредиторів до неможливості виконання грошових зобов`язань ТОВ "Юмін" в повному обсязі перед іншими кредиторами. Таким чином, загроза неплатоспроможності (майнова криза) ТОВ "Юмін" виникла, починаючи з 2015 року і тривала до 30.11.2021, момент звернення АТ "Банк Кредит Дніпро" до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Юмін". Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – 0,98. Наведені результати розрахунків вказують на те, що активи не покривають навіть поточні зобов`язання, тобто підприємство структурно неплатоспроможне. Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його оборотними активами протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – 0,83. Наведені результати розрахунків вказують на те, що підприємство не може своєчасно розрахуватись за зобов`язаннями без залучення сторонніх ресурсів або реалізації необоротних активів. Розмір чистих активів протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – (-4 201 грн 00 коп.) Наведені результати розрахунків демонструють наявність значного боргового навантаження та боргів, які перевищують вартість усіх активів підприємства. В ході проведення аналізу на підставі наявної інформації, за період 2019 – 2021 років, виявлено факти навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства. Попри наявні ознаки абсолютного погіршення фінансового стану підприємства, які прямо свідчили про ознаки його критичної неплатоспроможності, відповідальними особами та органами управління банкрута не було вжито жодних дій для скликання загальних зборів учасників з метою визначення подальших дій, зокрема щодо припинення діяльності чи звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Результати проведеного аналізу фінансового стану ТОВ "Юмін" та наявні факти "вимивання" капіталу та виведення майна підприємства, вказують про наявні економічні ознаки дій з доведення до банкрутства. Враховуючи отримані результати обчислення вищевказаних коефіцієнтів, від початку та впродовж усього аналітичного періоду за 2019 – 2021 року, фінансовий стан ТОВ "Юмін" характеризувався ознаками надкритичної неплатоспроможності, отже, задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури та покладання на відповідальних осіб підприємства субсидіарної та/або солідарної відповідальності згідно з Кодексом України з процедур банкрутства; 
- з огляду на викладені обставини, а також приписи абзацу 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, керівник боржника був обізнаний про реальний стан фінансового становища боржника, зобов`язаний був звернутися в порядку частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Однак, справа про банкрутство №904/9266/21 була відкрита ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області лише 28.12.2021 за заявою одного з кредиторів – АТ "Банк Кредит Дніпро";
- окремо слід зазначити, що ТОВ "Юмін" мало значні грошові зобов`язання перед іншими кредиторами, однак, починаючи з часу їх виникнення, менеджментом (органами управління) боржника не вживалися заходи з погашення цієї заборгованості;
- заборгованість ТОВ "Юмін" перед кредиторами виникла ще до прийняття Кодексу України з процедур банкрутства і за правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, повинна визначатися з моменту вступу цього Кодексу в дію. Станом на 21.10.2019 заборгованість ТОВ "Юмін" перед зазначеними кредиторами становила 803 974 грн 07 коп. гривень та 6 344 637,80 доларів США. Відповідно до балансу ТОВ "Юмін" станом на 31.12.2019 (копія додана до звіту від 14.04.2025 за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища та становища на ринках ТОВ "Юмін"): необоротні активи підприємства на початок 2019 року становили 39 483,4 тис. грн., на кінець 2019 року - 39 483,4 тис. грн., тобто протягом року не зазнали змін; оборотні активи підприємства на початок 2019 року становили 206 865,0 тис. грн., на кінець 2019 року - 206 865,0 тис. грн. і протягом року не зазнали змін; загалом активи по балансу 2019 року на початок і на кінець року становили 246 348,4 тис. грн. (без змін);
- таким чином, станом на 21.10.2019: ТОВ "Юмін" мало встановлену судом прострочену заборгованість перед трьома кредиторами (АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк"), ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", АТ "Банк Кредит Дніпро") на загальну суму 803 974 грн 07 коп. та 6 344 637,80 доларів США; активи боржника на цей момент становили 246 348 грн 04 коп. З аналізу фінансового стану боржника випливає, що розмір всіх активів ТОВ "Юмін" був недостатнім для погашення боргу перед кредиторами. 21.11.2019 був останній день місячного строку, який надається керівнику підприємства для виконання обов`язку звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство;
- обґрунтування розміру солідарної відповідальності: в межах справи № 904/9266/21 про банкрутство ТОВ "Юмін" сума визнаних вимог кредиторів складає 1 165 712 311 грн 25 коп., а саме: АТ "Банк Кредит Дніпро" на суму 322 651 745 грн 24 коп.; ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на суму 238 113 371 грн 46 коп.; АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" на суму 123 842 184 грн 06 коп.; ГУ ДПС у Дніпропетровській області на суму 23 311 грн 65 коп.; ТВО "Антаріус Пром" на суму 481 036 290 грн 40 коп.; АТ "АБ "Радабанк" на суму 45 407 грн 90 коп. У цьому ж розмірі кредиторська заборгованість обліковується і за результатами інвентаризації, проведеної ліквідатором ТОВ "Юмін" Юрченком В.Я., станом на 18.12.2023;
- щодо виявлених активів боржника зазначено таке: з аналізу результатів проведеної інвентаризації наявних фінансових інвестицій, згідно з Наказом № 2 від 18.12.2023, на балансі ТОВ "Юмін", станом на 18.12.2023, обліковувались фінансові інвестиції на загальну суму 2 216 500 грн 00 коп., у вигляді цінних паперів наступних підприємств: 1) ПАТ "ТД Віан" - акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "АБ "Радабанк", на суму 750 000 грн 00 коп.; 2) ПАТ "ЦОН "Норма" - акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "АБ "Радабанк", на суму 100 000 грн 00 коп.; 3) ПАТ "Сіам-Капітал" - акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої "АБ "Радабанк", на суму 666 500 грн 00 коп. 4) ПАТ "ЗНВКІФ "Капітал Інвест" - акція корпоративного інвестиційного фонду проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "АБ "Радабанк" на суму 700 000 грн 00 коп.;
- 25.09.2025 комісією в особі ліквідатора ТОВ "Юмін" складено Акт списання фінансових інвестицій, а саме про списання: акції корпоративного інвестиційного фонду, проста електронна іменна у кількості 700 шт., емітент Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Капiтал Iнвест", ліквідаційною вартістю 700 000 грн 00 коп.; акцій простих електронних іменних у кількості 666 500 шт., емітент Публічне акціонерне товариство "Сіам-Капітал", ліквідаційною вартістю 666 500 грн 00 коп.; акцій простих електронних іменних у кількості 750 000 шт., емітент Публічне акціонерне товариство "Торговий дім Віан", ліквідаційною вартістю 750 000 грн 00 коп.;акцій простих електронних іменних у кількості 100 000 шт., емітент Публічне акціонерне товариство "Центр обслуговування нерухомості "Норма", ліквідаційною вартістю 100 000 грн 00 коп.;
- щодо дебіторської заборгованості зазначено таке: у фінансовій звітності (балансі) ТОВ "Юмін" поточна дебіторська заборгованість протягом аналітичного періоду 2019 – 2021 років не змінювалась та дорівнювала 204 614 грн 00 коп. (у рядку 1125 "Дебіторська заборгованість за продукцію, товари роботи, послуги" відображено на кінець звітного періоду - 3 486 грн 00 коп.; у рядку 1135 "Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом" відображено на кінець звітного періоду - 4 035 грн 00 коп.; у рядку 1155 "Інша поточна дебіторська заборгованість" відображено на кінець звітного періоду - 197 093 грн 00 коп.). Відповідальними органами управління підприємства не вживалися заходи із повернення та/або мінімізації дебіторської заборгованості. Окрім того, щодо вказаної дебіторської заборгованості відсутні будь-які первинні документи (договори, накладні, акти тощо), що в свою чергу унеможливлює встановлення контрагентів, визначення конкретних сум боргу конкретних дебіторів, підтвердження наявності самої дебіторської заборгованості, проведення претензійно-позовної роботи, підтвердження наявності відповідних прав вимог, будь-які можливі варіанти роботи з цією дебіторською заборгованістю (в т.ч. її продаж). В цьому контексті окремо слід зазначити, що керівником боржника не вчинено жодних дій щодо передачі ліквідатору первинної документації, в тому числі, на виконання ухвали господарського суду. З урахуванням наведеного, Протоколом зборів комітету кредиторів № 9 від 12.11.2025 прийнято рішення про погодження списання дебіторської заборгованості банкрута. 12.11.2025 комісією в особі ліквідатора ТОВ "Юмін" складено Акт списання дебіторської заборгованості ТОВ "Юмін" на суму 204 614 грн 00 коп.;
- з огляду на виявлені в ліквідаційній процедурі активи боржника, дії щодо встановлення наявності та продажу цих активів, слід констатувати, що внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій, спрямованих на погашення вимог кредиторів, вимоги кредиторів в ліквідаційній процедурі не погашались. Відповідно, розмір солідарної відповідальності керівника боржника у цій справі становить розмір непогашених вимог кредиторів, що дорівнює сумі визнаних у справі вимог. З викладеного вище слідує, що на момент подачі заяви про покладання солідарної відповідальності розмір непогашеної заборгованості ТОВ "Юмін" перед всіма кредиторами становить 1 165 712 311 грн 25 коп., в тому числі перед АТ "Банк Кредит Дніпро" - 322 651 745 грн 24 коп., й у боржника відсутні будь-які активи;
- на підставі наведеного можна прийти до висновку, що: на момент введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21.10.2019) у ТОВ "Юмін" існувала заборгованість перед трьома кредиторами, строк погашення якої настав. ОСОБА_1 , як керівнику ТОВ "Юмін", було відомо про стан неплатоспроможності цього підприємства станом на 22.10.2019. Розмір активів боржника протягом періоду 21.10.2019 - 21.11.2019 не дозволяв погасити заборгованість перед кредиторами. 22.11.2019 сплив строк (1 місяць) для звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про порушення провадження про банкрутство ТОВ "Юмін";
- отже, наведені обґрунтування та докази на їх підтвердження доводять обставини що: керівник ТОВ "Юмін" ОСОБА_1 порушив вимоги закону про обов`язок звернутися з заявою про порушення провадження про банкрутство підприємства. У ТОВ "Юмін" відсутні активи, за рахунок яких можливо було погасити заборгованість перед кредиторами, тому розрахунки з кредиторами не проведені. У цій справі здійснено усі передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дії, необхідні для виявлення та реалізації майна банкрута. Розмір непогашених вимог кредиторів складає 1 165 712 311 грн 25 коп. На ОСОБА_1 має бути покладена солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі № 904/9266/21 про банкрутство ТОВ "Юмін";
- скаржник вважає, що при ухваленні рішення від 23.03.2026 по справі №904/9266/21(904/6785/25) Господарський суд Дніпропетровської області порушив норми матеріального та процесуального права, а також не з`ясував обставини, що мають значення, а саме: не врахував висновки Верховного Суду по цій справі, викладені у постанові від 21.08.2025 по справі № 904/9266/21, відповідно до яких констатовано, що за умови належного мотивування розміру солідарної відповідальності питання відповідальності керівника (органу управління) боржника може бути розглянути повторно. Не дослідив аналіз фінансово-господарського стану боржника (Звіт від 14.04.2025 за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища та становища на ринках ТОВ "Юмін"), копія якого була додана до позовної заяви про солідарну відповідальність. На момент введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21.10.2019) у ТОВ "Юмін" існувала заборгованість перед трьома кредиторами, строк погашення якої настав. ОСОБА_1 , як керівнику ТОВ "Юмін", було відомо про стан неплатоспроможності цього підприємства станом на 22.10.2019. Розмір активів боржника протягом періоду 21.10.2019 - 21.11.2019 не дозволяв погасити заборгованість перед кредиторами. 22.11.2019 сплив строк (1 місяць) для звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про порушення провадження про банкрутство ТОВ "Юмін".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.
Апеляційну скаргу було подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 апеляційну скаргу було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. № суду 5333/26 від 24.04.2026) щодо усунення недоліків апеляційної скарги.
Враховуючи вказане, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2026 відкрито апеляційне провадження за подано апеляційною скаргою; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 20.05.2026.

Від відповідача ( ОСОБА_1 ) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 6280/26 від 14.05.2026), в якому він просить залишити апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 у справі №904/9266/21 (904/6785/25) - без змін.
Відзив обґрунтований наступними обставинами:
- усі зобов`язання боржника перед кредиторами виникли задовго до набрання чинності Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, перед АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" - з 17.12.2015 та 17.03.2016; перед банком - з 14.08.2017; перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" - з 31.07.2018. Натомість, після 21.10.2019 у боржника не виникло жодних нових грошових зобов`язань. Банк не навів жодного доказу того, що після зазначеної дати відбулися обставини, які якісно змінили фінансовий стан боржника та мали спонукати керівника до усвідомлення нової або загостреної загрози. Скаржник обмежується лише посиланням на баланс станом на 31.12.2019, тобто на дату, що є більш ніж на два місяця пізніше, що саме по собі не є доказом стану боржника станом на 21.10.2019. Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив відсутність доказів виникнення загрози неплатоспроможності боржника після 21.10.2019;
- банк в своїй апеляційній скарзі оперує сукупною сумою визнаних вимог кредиторів, не розкриваючи правову природу кожної з них. Між тим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2022 у справі № 904/9266/21 при визнанні додаткових вимог банку встановлено, що з чотирьох кредитних договорів, на підставі яких виникли вимоги банку, за двома договорами - № 190810 КЛТМ від 19.08.2010 та № 050412-КЛН від 05.04.2012 - боржник виступав позичальником, тоді як за договорами № 190411-КЛВ від 19.04.2011 та № 311213-О від 31.12.2013 основним позичальником було ТОВ "Проско Ресурси", а боржник лише поручителем. Власна заборгованість боржника як позичальника за цими договорами за відповідний період становила 2 134 811 грн 81 коп. - менш ніж 4% від загальної суми вимог банку. Схожа ситуація спостерігається щодо вимог інших кредиторів - переважна більшість зобов`язань боржника є похідними від зобов`язань ТОВ "Проско Ресурси" як основного боржника, виконання яких боржник забезпечував у якості поручителя. Керівник боржника не мав і не міг мати доступу до внутрішньої фінансової документації ТОВ "Проско Ресурси", не контролював її господарську діяльність та не міг достовірно прогнозувати її платоспроможність. Таким чином, структура зобов`язань боржника свідчить про неможливість об`єктивного усвідомлення загрози неплатоспроможності керівником в контексті вимог банку;
- згідно з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі № 904/9266/21 арбітражний керуючий Юрченко В.Я. провів передбачений частиною 3 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства аналіз фінансово-господарського стану боржника та дійшов висновку про відсутність ознак приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 904/76/21 визначив, що саме такий висновок арбітражного керуючого є належним засобом доказування обставин загрози неплатоспроможності для цілей статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства. Банк не заперечував зазначеного висновку в суді першої інстанції, не оскаржував відповідних дій арбітражного керуючого та не подавав альтернативного висновку. Отже, за таких умов суд першої інстанції правомірно прийняв висновок арбітражного керуючого 2023 року як доказ, що спростовує презумпцію вини керівника;
- в апеляційній скарзі банк наводить доводи щодо "навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства", "вимивання капіталу", бездіяльності органів управління та ненадання документів ліквідатору. Між тим зазначені обставини є ознаками дій, що могли призвести до банкрутства (частина 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає можливість субсидіарної відповідальності), а не для солідарної відповідальності за статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає відповідальність за дії, які мають ознаку приховування банкрутства (незвернення до суду у місячний строк за наявності загрози неплатоспроможності). Підстави цих двох видів відповідальності є різними як за складом правопорушення, так і за предметом доказування та процедурою притягнення;
- таким чином, апеляційна скарга банку змішує підстави солідарної та субсидіарної відповідальності, що не може бути підставою для перегляду рішення суду першої інстанції, що оскаржується;
- підсумовуючи викладене, відповідач зазначає, що апеляційна скарга банку не містить правових підстав, які спростовували б висновки суду першої інстанції. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 є законним, обґрунтованим та ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

У судове засідання 20.05.2026 з`явився представники скаржника (позивача) та відповідача; представники третіх осіб-1,2,3,4 у зазначене судове засідання не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили, жодних клопотань від зазначених учасників справи до апеляційного господарського суду не надходило.
У той же час відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Так, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.
Судом було з`ясовано, що всі учасники справи мають зареєстровані Електронні кабінети в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, у зв`язку з чим ухвала суду від 28.04.2026 була надіслана судом в їх Електронні кабінети.
За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. При цьому, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Так, апеляційним господарським судом встановлено, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а саме шляхом направлення ухвали суду від 28.04.2026 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 28.04.2026 доставлена до Електронних кабінетів всіх учасників справи (позивача, відповідача, третіх осіб-1,2,3,4) - 28.04.2026 після 17 години (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 29.04.2026).
Апеляційним господарським судом також враховано, що відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Судом відзначено, що у даному випадку всі учасники справи отримали ухвалу суду від 28.04.2026 завчасно; підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.
Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у призначеному судовому засіданні. 
У судовому засіданні 20.05.2026 представник скаржника (позивача) просив апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 по справі № 904/9266/21(904/6785/25) та ухвалити нове рішення, яким вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.05.2026 просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 по справі № 904/9266/21(904/6785/25) - залишити без змін. 
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.
У судовому засіданні 20.05.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2021 відкрито провадження у справі № 904/9266/21 за заявою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін"; розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" призначено арбітражного керуючого Юрченка Володимира Ярославовича.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 за підсумками попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів по справі № 904/9266/21 про банкрутство ТОВ "Юмін", а саме:
- Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" з грошовими вимоги в розмірі 81 662 грн 00 коп. витрат на сплату судового збору та авансування винагороди арбітражному керуючому - 1 черга, 292 683 702 грн 54 коп. основної заборгованості 4 черга, 29 886 380 грн 70 коп. неустойки (штраф/пеня) - 6 черга, 19 003 741 грн 16 коп. вимог, що забезпечені заставою - позачергово;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" з грошовими вимоги в розмірі 4962 грн 00 коп. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 238 108 409 грн 46 коп. (4 черга) - основна заборгованість;
- Акціонерне товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" з грошовими вимоги в розмірі 4 962 грн 00 коп. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 604 873 513 грн 00 коп. (4 черга) - основна заборгованість.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін", а саме: - 1 черга - 4 962 грн 00 коп. (витрати по сплаті судового збору); - 2 черга 18 349 грн 65 коп. (вимоги щодо сплати ЄСВ).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 здійснено заміну кредитора у справі № 904/9266/21 в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін" в розмірі 481 036 290 грн 40 коп. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, а саме: первісний кредитор Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" на нового кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю "Антаріус Пром". В решті вимог заяви - відхилено.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 визнані поточні грошові вимоги Акціонерного товариства "Акціонерний Банк "РадаБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін", а саме:- 5 368 грн 00 коп. - судовий збір (1 черга); - 11 304 грн 15 коп. - основна заборгованість (4 черга).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2023 визнані конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства "Акціонерний Банк "РадаБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмін", а саме: - 1 черга - 4 962 грн 00 коп. (витрати по сплаті судового збору); - 4 черга - 19 948 грн 50 коп. (основна заборгованість); - 6 черга - 3 825 грн 25 коп. (пеня).
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Юмін"; припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Юрченко В.Я.; визнано ТОВ "Юмін" - банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців; ліквідатором ТОВ "Юмін" призначено арбітражного керуючого Юрченко Володимира Ярославовича.
Відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 30.04.2015 керівником ТОВ "Юмін" є Поволоцький Владислав Леонідович.
За результатом аналізу заявлених до боржника грошових вимог кредиторів було встановлено, що задовго до відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань, строк виконання яких настав, суттєво перевищував розмір активів ТОВ "Юмін", що є ознакою неплатоспроможності. Зокрема, у банкрута настав строк виконання наступних грошових зобов`язань (включено лише вимоги, які визнані господарським судом):
1) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8884/15 від 17.12.2015 в сумі 295 334 222 грн 09 коп., строк виконання зобов`язання 17.12.2015;
2) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8312/15 від 17.03.2016 в розмірі 6 344 637,80 доларів США та 13 645 159 грн 60 коп., строк виконання зобов`язання 17.03.2016;
3) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (правонаступник АТ Альфа-Банк) (кінцева дата погашення заборгованості за Кредитним договором № 085/12/13-010 (Додаткова угода № 4 від 15.08.2013) в сумі 238 108 409 грн 96 коп., строк виконання настав 31.07.2018;
4) АТ "Банк Кредит Дніпро" - заборгованість виникла на підставі рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 № 904/6460/16, від 17.01.2017 по справі № 904/7904/16, від 12.04.2017 по справі № 904/8048/16, від 28.03.2017 по справі № 904/7942/16 в сумі 256 886 278 грн 70 коп., строк виконання яких настав 14.08.2017.
Щодо виявлених активів боржника слід зазначити таке.
За наслідком аналізу результатів проведеної інвентаризації наявних фінансових інвестицій, згідно з Наказом № 2 від 18.12.2023, встановлено, що на балансі ТОВ "Юмін", станом на 18.12.2023, обліковувались фінансові інвестиції на загальну суму 2 216 500 грн 00 коп., у вигляді цінних паперів наступних підприємств:
- ПАТ "ТД Віан", - акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "Акціонерний Банк "РадаБанк", на суму 750 000 грн 00 коп.;
- ПАТ "Центр обслуговування нерухомості "Норма" - Акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "АБ "Радабанк", на суму 100 000 грн 00 коп.;
- ПАТ "Сіам-Капітал" - акція проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "Акціонерний Банк "РадаБанк", на суму 666 500 грн 00 коп.;
- ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" - акція корпоративного інвестиційного фонду проста бездокументарна іменна, на підставі виписки про стан рахунку в цінних паперах від 03.03.2023, виданої АТ "Акціонерний Банк "РадаБанк" на суму 700 000 грн 00 коп.
Ліквідатором вживались дії щодо реалізації вказаних активів з метою задоволення вимог кредиторів. Так, на 09.07.2025 призначались перші аукціони з продажу майна боржника ТОВ "Юмін" у справі про банкрутство № 904/9266/21, а саме: продажу чотирьох лотів - майнових прав, які випливають з:
- цінних паперів, а саме: акція корпоративного інвестиційного фонду, проста електронна іменна у кількості 700 шт.; емітент - Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Капітал Інвест", що належить Товариству обмеженою відповідальністю "Юмін";
- цінних паперів, а саме: акція проста електронна іменна у кількості 100 000 шт.; емітент - Публічне акціонерне товариство "Центр обслуговування нерухомості "Норма", що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Юмін";
- цінних паперів, а саме: акція проста електронна іменна у кількості 750 000 шт.; емітент - Публічне акціонерне товариство "Торговий дім Віан", що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Юмін";
- цінних паперів, а саме: акція проста електронна іменна у кількості 666 500 шт.; емітент - Публічне акціонерне товариство "Сіам-Капітал", що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Юмін".
Зазначені аукціони не відбулись через відсутність зареєстрованих учасників.
В подальшому на 21.07.2025 призначалися повторні аукціони на зазначене майно, а на 15.08.2025 - другі повторні аукціони.
Усі вказані аукціони не відбулися через відсутність зареєстрованих учасників, що підтверджується відповідними протоколами.
В подальшому рішенням зборів комітету кредиторів (Протокол № 8 від 25.09.2025) прийнято рішення про погодження списання зазначеного вище майна банкрута, не реалізованого на публічних торгах.
25.09.2025 комісією в особі ліквідатора ТОВ "Юмін" складено Акт списання фінансових інвестицій, а саме: 
- про списання акції корпоративного інвестиційного фонду, проста електронна іменна у кількості 700 шт., емітент - Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Капітал Інвест", ліквідаційною вартістю 700 000 грн 00 коп.;
- про списання акції, проста електронна іменна у кількості 666 500 шт., емітент - Публічне акціонерне товариство "Сіам-Капітал", ліквідаційною вартістю 666 500 грн 00 коп.;
- про списання акції, проста електронна іменна у кількості 750 000 шт., емітент - Публічне акціонерне товариство "Торговий дім Віан", ліквідаційною вартістю 750 000 грн 00 коп.;
- про списання акції, проста електронна іменна у кількості 100 000 шт., емітент - Публічне акціонерне товариство "Центр обслуговування нерухомості "Норма", ліквідаційною вартістю 100 000 грн 00 коп.
Протоколом зборів комітету кредиторів № 9 від 12.11.2025 прийнято рішення про погодження списання дебіторської заборгованості банкрута.
12.11.2025 комісією в особі ліквідатора ТОВ "Юмін" складено Акт списання дебіторської заборгованості ТОВ "Юмін" на суму 204 614,00 тис. грн.
На момент звернення до господарського суду з заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника розмір непогашеної заборгованості ТОВ "Юмін" перед всіма кредиторами становить 1 165 712 311 грн 25 коп., в тому числі перед АТ "Банк Кредит Дніпро" - 322 651 745 грн 24 коп., та у боржника відсутні будь-які активи.
Позивач наполягає, що: 1) на момент введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21.10.2019) у ТОВ "Юмін" існувала заборгованість перед трьома кредиторами, строк погашення якої настав; 2) ОСОБА_1 , як керівнику ТОВ "Юмін", було відомо про стан неплатоспроможності цього підприємства станом на 22.10.2019; 3) розмір активів боржника в період з 21.10.2019 по 21.11.2019 не дозволяв погасити заборгованість перед кредиторами; 4) 22.11.2019 сплив строк (1 місяць) для звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про порушення провадження про банкрутство ТОВ "Юмін". Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
За доводами скаржника, загроза неплатоспроможності боржника виникла в 2015 році та тривала до звернення Банку зі заявою про відкриття провадження в цій справі.
У частині 1 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного до 21.10.2019) був закріплений обов`язок ліквідатора (ліквідаційної комісії) звернутися до господарського суду зі заявою про порушення справи про банкрутство юридичної особи, щодо якої було прийнято рішення про ліквідацію, якщо вартості його майна недостатньо для задоволення вимог кредиторів.
Частиною 5 статті 11 і частиною 6 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" також було встановлено солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів, але у випадку недотримання вимог щодо особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником згідно з частиною 1 статті 95 Закону про банкрутство.
Однак Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містив положень про відповідальність за незвернення боржника до господарського суду зі заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності.
Із введенням у дію з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено солідарну відповідальність за порушення вимоги цього Кодексу щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема у разі загрози неплатоспроможності), визначено суб`єктом цієї відповідальності керівника боржника та встановлено строк для виконання боржником відповідного обов`язку - один місяць.
Так, згідно з частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства (у редакції, чинній на момент введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів зі своїми вимогами до зазначеної особи.
У подальшому до вказаної норми внесено зміни, зокрема, щодо визначення суб`єктами відповідальності органів управління боржника (Закон України № 2971-ІХ від 20.03.2023).
Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника (органів управління) боржника, який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так і після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника. Подібний за змістом висновок наведений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21.
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених / невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини 1, 2 статті 34, частина 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства).
У справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.
У зв`язку з цим Верховний Суд у зазначеній постанові у справі № 908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.
Солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Також Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 зауважив, що закон визначає суб`єктом правопорушення керівника як одноособовий орган управління підприємства боржника, а згідно зі змінами, внесеними Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - суб`єктами правопорушення, а отже, і солідарної відповідальності є органи управління боржника, які можуть бути як одноособовим органом управління, так і колективними.
Водночас термін "органи управління боржника" у частині 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства застосовується не у тому значенні, яке має цей термін за положеннями Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За приписами частини 1 статті 92 зазначеного Кодексу юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Тож, оскільки органи управління юридичної особи не є учасниками цивільних відносин, суб`єктами права, вони не можуть нести відповідальність, а при належному тлумаченні частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства під суб`єктами відповідальності слід розуміти членів органів управління боржника - юридичної особи.
Притягнення керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб боржника до солідарної, субсидіарної відповідальності є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів. У його застосуванні необхідно враховувати як сутність конструкції юридичної особи, яка передбачає майнову відособленість цього суб`єкта, його самостійну відповідальність, наявність у засновників, які входять до складу органів управління юридичної особи, широкої свободи розсуду при прийнятті (узгодженні) ділових рішень, і заборона заподіяння ними шкоди незалежним учасникам обороту у вигляді недобросовісного використання інституту юридичної особи.
Кожен учасник цивільного / господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливим є лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника.
Отже, визначення керівника боржника (а з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - членів органів управління боржника) суб`єктом солідарної відповідальності узгоджується з наведеними положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, через що саме на керівника (членів органів управління) боржника покладений обов`язок у встановлених законом випадках ініціювати справу про банкрутство, і, відповідно, і нести відповідальність у разі невиконання цього обов`язку.
Для покладення солідарної відповідальності на керівника / члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності та вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.
За буквального прочитання частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства (у редакції, чинній на момент подання заяви) виникнення неплатоспроможності настає, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство доцільним є визначення моменту, коли задоволення нею вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства) наявність таких юридичних фактів:
- існування у боржника щонайменше перед одним кредитором зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.
Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.
Фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.
Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.
При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та / або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.
У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:
- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;
- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;
- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли зобов`язання. 
Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та / або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 09.06.2022 у справі №904/76/21) частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено презумпцію вини керівника (органів управління) боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативний обов`язок керівника (органів управління) боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Така презумпція полягає в наявності причинно-наслідкового зв`язку між неподанням керівником (органами управління) боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.
Однак наведена презумпція є спростовною, оскільки керівник (орган управління) боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, може довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Тлумачення норм статей 13, 92 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.
Невиконання керівником (органами управління) боржника вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.
Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства.
Якщо керівник (орган управління) боржника доведе, що виникнення обставин, визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник (орган управління) з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.
У постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 Верховний Суд також зауважив, що суд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника якщо:
- звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами);
- внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились / не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо).
У даній справі, за результатом аналізу заявлених до боржника грошових вимог кредиторів було встановлено, що у боржника настав строк виконання наступних грошових зобов`язань: 
1) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8884/15 від 17.12.2015 в сумі 295 334 222 грн 09 коп., отже строк виконання зобов`язання 17.12.2015; 
2) АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 904/8312/15 від 17.03.2016 в розмірі 6 344 637, 80 доларів США та 13 645 159 грн 60 коп., отже строк виконання зобов`язання 17.03.2016; 
3) ТОВ "ФК "Європейська агенція з питань повернення боргів" (правонаступник АТ "Альфа-Банк") (кінцева дата погашення заборгованості за кредитним договором № 085/12/13-010 (додаткова угода № 4 від 15.08.2013) в сумі 238 108 409 грн 96 коп., строк виконання настав 31.07.2018; 
4) АТ "Банк Кредит Дніпро" - виникла заборгованість на підставі рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 № 904/6460/16, від 17.01.2017 № 904/7904/16, від 12.04.2017 № 904/8048/16, від 28.03.2017 № 904/7942/16 в сумі 256 886 278 грн 70 коп., строк виконання яких настав 14.08.2017. 
Факт наявності, розміру, підстав та строку виникнення зазначених вище вимог підтверджується судовими рішенням у цій справі, а також матеріалами справи.
У той же час, апеляційний господарський суд приймає до уваги те, що заборгованість перед переліченими кредиторами залишилась непогашеною на момент відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника та відповідні грошові вимоги до Боржника були визнані господарських судом, однак наголошує, що встановлення конкретного часу виникнення у боржника загрози неплатоспроможності є визначальним для з`ясування моменту виникнення у нього обов`язку звернутися зі заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та, відповідно, для формування висновку про дотримання / недотримання встановленого частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства строку для такого звернення як підстави для притягнення відповідних осіб до солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Станом на 21.10.2019 грошові зобов`язання банкрута вже існували майже у повному обсязі та після 21.10.2019 у банкрута не виникло жодних нових грошових зобов`язань. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, обов`язок керівника щодо звернення до суду виникає у момент, коли добросовісний та сумлінний керівник мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності. 
Якщо всі зобов`язання існували до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства та після цієї дати не виникло нових обставин, які б погіршили фінансовий стан боржника, то керівник не міг усвідомити виникнення нової загрози, яка б зобов`язувала його звернутися до суду саме після 21.10.2019.
З приводу доводів скаржника слід зазначити, що обставини не звернення керівника ТОВ "Юмін" до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з підстав загрози неплатоспроможності мали місце в 2015 - 2018 роках, тобто в період дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного до 21.10.2019), який втратив чинність з 21.10.2019.
У той же час, як було зазначено вище, в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" були відсутні положення щодо солідарної відповідальності керівника боржника у разі не звернення його до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. 
Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (подібний висновок щодо застосування частини 1 статті 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).
З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно визнав відсутніми підстави для застосування до керівників боржника солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів, визначені частиною 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства.
Подібний висновок щодо неможливості застосування частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства до оцінки подій (обставин загрози неплатоспроможності), що мали місце до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 902/1023/19.
Суд першої інстанцій також слушно завернув увагу, що відповідно до частини 3 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства. 
Аналогічний обов`язок передбачений частиною 2 пункту 3 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якою арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.
Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 904/76/21 визначив, що суд з метою дослідження та встановлення обставин загрози неплатоспроможності боржника, як однієї із умов для солідарної відповідальності керівника боржника, може зобов`язати розпорядника майна надати відомості за результатами аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та перевірки щодо доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності.
Згідно з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі № 904/9266/21, арбітражний керуючий Юрченко В.Я. провів аналіз показників фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища, ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. За результатами цього аналізу було встановлено, що ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства не виявлено. Фінансовий стан підприємства має ознаки неплатоспроможності у вигляді наявності значної суми непогашених боргових зобов`язань. 
Позивач не заперечував проти цього висновку, не оскаржував такі дії арбітражного керуючого та не надав альтернативного експертного висновку.
Колегія суддів також визнає слушними доводи відповідача в частині того, що Банк в своїй апеляційній скарзі оперує сукупною сумою визнаних вимог кредиторів, не розкриваючи правову природу кожної з них. Між тим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2022 у справі № 904/9266/21 при визнанні додаткових вимог банку встановлено, що з чотирьох кредитних договорів, на підставі яких виникли вимоги банку, за двома договорами - № 190810 КЛТМ від 19.08.2010 та № 050412-КЛН від 05.04.2012 - боржник виступав позичальником, тоді як за договорами № 190411-КЛВ від 19.04.2011 та №311213-О від 31.12.2013 основним позичальником було ТОВ "Проско Ресурси", а боржник лише поручителем. Власна заборгованість боржника як позичальника за цими договорами за відповідний період становила 2 134 811 грн 81 коп. - менш ніж 4% від загальної суми вимог банку. Схожа ситуація спостерігається щодо вимог інших кредиторів - переважна більшість зобов`язань боржника є похідними від зобов`язань ТОВ "Проско Ресурси" як основного боржника, виконання яких боржник забезпечував у якості поручителя. 
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 у справі № 904/9266/21 (904/6785/25) таким, що підлягає залишенню без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 у справі № 904/9266/21 (904/6785/25) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 у справі №904/9266/21 (904/6785/25) - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро".

4. Матеріали справи № 904/9266/21 (904/6785/25) повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна постанова складена та підписана 21.05.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа 

Суддя С.В. Мартинюк