ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/527/26 Справа № 212/11079/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Красвітної Т.П. 
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу  за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика в особі ВП «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я України імені П.Л. Шупика», треті особи: Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_1 , про часткове скасування повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 від 21 червня 2023 року, 
- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»,
на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 06 червня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
11 листопада 2024 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» про скасування частково повідомлення ДУ «УКРНДІПРОММЕД» про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 вих. № 08/21-1256 від 21.06.2023 щодо ОСОБА_1 в частині встановлення професійного характеру захворювання, пов`язаного з умовами праці: «Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність (ЛН) другого ступеня», видане підприємству ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 06 червня 2025 року відмовлено у позові Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика в особі ВП «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я України імені П.Л. Шупика», треті особи Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_1 , про часткове скасування повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 від 21 червня 2023 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
11.07.2025 року від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла апеляційна скарга, в якій просить скасувати частково рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 06.06.2025 року, а саме окрім частини рішення суду щодо відсутності підстав для закриття провадження та ухвалити нове рішення про часткове скасування повідомлення ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 вих. № 08/21-1256 від 21.06.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , 1978 року народження в частині встановлення професійного характеру захворювання «Хронічне обструктивне захворювання легень першої -другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність (ЛН) другого ступеня», пов`язаного з умовами праці.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що даний предмет спору стосується оспорювання не діагнозу ХОЗЛ, а оспорювання зв`язку виявленого захворювання ХОЗЛ з умовами праці, тому застосовується загальний порядок щодо захисту цивільних прав позивача.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (том 2, а.с.34-35).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

20 червня 2023 року ДУ «УКРНДІПРОММЕД» на підставі протоколу засідання № 678 склала медичний висновок лікарсько-експертної комісії, про встановлення ОСОБА_1 професійного характеру захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром.
Діагноз професійного захворювання встановлений, у тому числі на підставі тривалого стажу роботи в шкідливих умовах (14 років 03 місяці за професіями гірник підземний, начальник зміни підземний), даних інформаційної довідки про умови праці № ДН/4.6/4197-22 від 19.08.2022 та доповнення до неї № ПС/3.1/11954-23 від 18.05.2023.
21 червня 2023 року за вих. 08/21-1256ДУ «УКРНДІПРОММЕД» склало повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3, у якому зазначено найменування підприємства ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «Павлоградвугілля», діагноз основний: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня, 2. Двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром. Дата встановлення остаточного діагнозу: 20.06.2023 (а.с. 25).
Повідомлення за формою П-3 стосовно ОСОБА_1 отриманий ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 28 червня 2023 року.
Під час судового розгляду судом встановлено, що станом на час розгляду справи розслідування причин виникнення хронічного профзахворювання не проводилося, відповідний Акт не складався.
Оскаржуючи повідомлення за формою П-3 про хронічне професійне захворювання від 21.06.2023 позивач зазначав, що відсутнє достатнє підтвердження щодо виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання ХОЗЛ, оскільки ДУ ««УКРНДІПРОММЕД» не враховані інші чинники, які мають вплив на здоров`я працівника (паління, забруднення, дитячі хвороби тощо), а також про те, що працівник був забезпечений засобом індивідуального захисту органів дихання – респіратором РПА-ТД, використання якого виключає виникнення захворювання, оскільки він очищає повітря від шкідливих речовин до гранично допустимих норм, крім того, відповідач не погоджується із висновком ЛЕК в частині зарахування стажу роботи ОСОБА_1 в шкідливих умовах.
Натомість суд звертає увагу, що відповідного Висновку ЛЕК, яким встановлений остаточний діагноз і на підставі якого було складено повідомлення за формою П-3 стосовно ОСОБА_1 позивачем суду не наданий, як і не надано клопотання про його витребування, а тому суд позбавлений можливості перевірити наведені позивачем доводи.
У повідомленні, яке оскаржується, наявне лише посилання на встановлені діагнози ОСОБА_1 , його вік, коли і ким встановлений діагноз, дату складання повідомлення та найменування підприємства – адресату повідомлення і найменування осіб, які підписали повідомлення.
Щодо доводів позивача про неналежну процедуру складання Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), а саме в частині її доповнення, суд зазначає наступне.
Спеціалізовані профпатологічні заклади охорони здоров`я, яким надано право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, можуть надсилати запити до територіальних органів Держпраці з обґрунтуванням необхідності внесення доповнень до санітарно-гігієнічних характеристик (пункт 73 Порядку № 337).
Санітарно-гігієнічна характеристика підписується лікарем з гігієни праці та затверджується керівником територіального органу Держпраці (пункт 80 Порядку № 337).
Особи, які підписали акт обстеження умов праці, а також ті, що склали санітарно-гігієнічну характеристику, несуть відповідальність за достовірність зазначеної у них інформації щодо умов праці та трудового процесу згідно з вимогами законодавства.
Згідно з пунктом 81 Порядку № 337 на непрацюючих пенсіонерів або осіб, які не працюють, лікарем з гігієни праці територіального органу Держпраці складається інформаційна довідка про умови праці працівника у разі підозри в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) (далі – інформаційна довідка) згідно з додатком 14 на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях у разі збереження цих робочих місць на підприємстві (в установі, організації), де вони раніше працювали, а у разі їх відсутності – отриманих на підставі наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах.
Отже, аналізуючи наведені положення Порядку № 337 можна зробити висновок, що він не передбачає конкретної процедури отримання додаткових відомостей щодо умов праці при складанні інформаційної довідки, натомість дозволяється відповідним закладам охорони здоров`я направляти запити до територіальних органів Держпраці з обґрунтуванням необхідності внесення доповнень до санітарно-гігієнічних характеристик, при цьому не регламентується складення нової або корегування вже оформленої санітарно-гігієнічної характеристики.
Щодо підписання інформаційної довідки та відповіді на запит, суд звертає увагу, що Інформаційна довідка від 19.08.2022 № ДН/4.6.2/4197-22 складена та підписана лікарем з гігієни праці Т.В. Архіповою та затверджена в.о.начальника ГУ Держпраці в Дніпропетровській області, аналогічно і доповнення до цієї інформаційної довідки підписані заступником начальника Південно-східного міжрегіонального управління Держслужби та виконавцем зазначена Тетяна Архіпова, доказів щодо відсутності повноважень цих осіб на складання подібних документів суду не надано.
Щодо доводів представників відповідача та третьої особи про відсутність предмету позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.
В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами наявне неврегульоване питання в частині виконання вимог Порядку № 337 в частині проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання і на разі наказ про створення відповідної комісії, виданий третьою особою на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскаржується позивачем в судовому порядку, а тому підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не має, і суд вважає за необхідне ухвалити рішення по суті заявлених вимог.
Проаналізувавши встановлені судом обставини та наведені вище положення нормативних актів суд приходить до такого висновку.
По-перше, повідомлення за формою П-3 від 21.06.2023 № 08/21-1256 про хронічне професійне захворювання (отруєння) стосовно ОСОБА_1 складене відповідно до вимог пункту 100 Порядку № 337 на підставі висновку лікарсько-експертної комісії про наявність хронічного професійного захворювання (отруєння), оформленого протоколом ЛЕК № 678 від 20.06.2023, у якому обов`язково зазначаються відомості про наявність (відсутність) професійного захворювання та придатність (непридатність) до роботи за професією у несприятливих (шкідливих) умовах праці.
Отже, заявляючи про невідповідність висновків ЛЕК в частині встановлення зв`язку між захворюванням ХОЗЛ і умовами праці і при цьому оскаржуючи повідомлення за формою П-3, яке за своєю суттю не встановлює такий зв`язок, а є лише інформативним документом, на підставі якого виникає обов`язок роботодавця протягом однієї доби з моменту одержання такого повідомлення надати територіальному органові Держпраці письмову інформацію про прізвище, ім`я, по батькові та посаду представника (представників), якого пропонується включити до складу комісії з розслідування (пункт 105 Порядку № 337), позивач невірно обрав спосіб захисту, оскільки навіть скасування цього повідомлення в частині діагнозу ХОЗЛ не скасовує самого Висновку ЛЕК і не скасовує обов`язок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» виконати вимоги пункту 105 Порядку, тобто не впливає на обсяг прав, інтересів і обов`язків позивача.
По-друге, звертаючись 11 листопада 2024 року до суду з позовом про скасування частково повідомлення за формою П-3 позивач на той час вже не мав обов`язку, передбаченого пунктом 105 Порядку № 337, оскільки шестимісячний строк дії повідомлення сплинув 27.12.2023, про що Міжрегіональне управління Держпраці повідомило ДУ «УКРНДІПРОММЕД» листом від 28.12.2023.
При цьому суд відхиляє доводи позивача, що повідомлення не втратило юридичної сили, оскільки під час розгляду іншої адміністративної справи цій обставині не надано оцінку при зобов`язанні територіального управління Держпраці провести розслідування виникнення хронічного профзахворювання, оскільки лише обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що передбачено ст. 82 ЦПК України.
Більш того, наявність рішення суду, яким зобов`язано провести розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, незважаючи на сплин строку дії повідомлення, свідчить про те, що цей документ є лише похідним від Висновку ЛЕК, яким встановлений діагноз і зв`язок захворювання із умовами праці, і закінчення дії повідомлення не скасовує дію цього Висновку, який ніким не був оскаржений відповідно до встановленого порядку.
По-третє, доводи позивача про те, що він має право оскаржити повідомлення за формою П-3, оскільки воно складене за результатами рішення про професійний характер захворювання, посилаючись на положення пункту 95 Порядку № 337, яким передбачено право на оскарження рішення ЛЕК про підтвердження встановленого діагнозу хронічного професійного захворювання, є необґрунтованими і пункт 95 Порядку не надає право на оскарження повідомлення, як і будь-яка норма закону, наведена та проаналізована судом вище, а отже позивач не має права на оскарження похідного документу інформативного характеру.
Отже, повідомлення за формою П-3 про хронічне професійне захворювання містить лише відомості про факт прийняття рішення ЛЕК про встановлення хронічного професійного захворювання ХОЗЛ у ОСОБА_1 , з яким не погоджується позивач, а тому оскарження такого повідомлення не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Усі інші доводи представника позивача, у тому числі і посилання на проведення гірничотехнічної експертизи, оформленої висновком № 605-25 від 28.04.2025, суд відхиляє, як неналежні, оскільки стосуються оспорення позивачем встановленого діагнозу ХОЗЛ за Висновком ЛЕК, який не оскаржується позивачем і не є предметом позову.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 – на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також
на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені
у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інші).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову
в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)).
Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається
з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

У справі, яка переглядається встановлено, що відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337:
93. Для встановлення остаточного діагнозу та зв`язку захворювання з впливом шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу лікар-профпатолог області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я, якому МОЗ надало право встановлювати остаточний зв`язок захворювання з умовами праці, з відповідними документами.
До спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я у разі потреби для встановлення діагнозу можуть направлятися також хворі, які проходять обстеження у науково-дослідних інститутах (установах) медичного профілю.

100. Висновок лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) видається працівникові, а його копія надсилається головному спеціалістові з професійної патології області або міста за місцем роботи або проживання працівника та територіальному органові Пенсійного фонду України.
Хворому видається довідка про стаціонарне обстеження у спеціалізованому профпатологічному закладі охорони здоров`я.
У зазначеному висновку, крім діагнозу, обов`язково зазначаються відомості про наявність (відсутність) професійного захворювання та придатність (непридатність) до роботи за професією у несприятливих (шкідливих) умовах праці.
{Пункт 100 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 97 від 04.02.2023}

Повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння)
101. Спеціалізованими профпатологічними закладами охорони здоров`я стосовно кожного хворого складається повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 19. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох робочих днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства (установи, організації), шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), територіальному органу Держпраці, який здійснює державний нагляд (контроль) за підприємством (установою, організацією), територіальному органові Пенсійного фонду України за фактичним місцезнаходженням підприємства (установи, організації), а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, відповідно до наведеного Порядку, хронічне професійне захворювання (отруєння) встановлюється відповідним Висновком лікарсько-експертної комісії.
При встановленні такого захворювання (отруєння) складається повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3.
Тобто повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 є похідним документом від відповідного Висновку лікарсько-експертної комісії про хронічне професійне захворювання (отруєння).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач пред`явив даний позов, обравши неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки повідомлення за формою П-3 про хронічне професійне захворювання містить лише відомості про факт прийняття рішення ЛЕК про встановлення хронічного професійного захворювання ХОЗЛ у ОСОБА_1 , з яким не погоджується позивача тому оскарження такого повідомлення не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Указане є самостійною підставою для відмови в позові.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 06 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне судове рішення виготовлено 09.06.2026 року.

Судді: