П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 126/282/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рудь О.Г. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 

16 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 
секретаря судового засідання: Товстун Н.M., 
за участю:
представника позивача: Миколенка Руслана Леонідовича 
представників відповідача: Свинобій Олега Васильовича, Тарасової Анни Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного управління цивільного захисту та превентивної діяльності Головного управління ДСНС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинського районного управління цивільного захисту та превентивної діяльності Головного управління ДСНС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач своїм правом, передбаченим, ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представника відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що інспектором з благоустрою відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури благоустрою, комунальної власності та захисту довкілля Крижопільської селищної ради Василишиною О.Л. видано ОСОБА_1 припис № 434 від 02.12.2025, відповідно до якого на основі перевірки з дотримання вимог законодавства у сфері благоустрою на території Крижопільської селищної ради встановлено порушення правил благоустрою територій населених пунктів Крижопільської селищної територілаьної громади. Встановлення генератора без дозвільних документів, пошкодження елементів благоустрою. Вищезазначені порушення запропоновано усунути в термін до 12.12.2025.
Позивачем ОСОБА_1 у вищезазначеному приписі власноручно написано, що він визнає, що генератор має установити на відстані 6 (шість) метрів від будівлі ОСОБА_2 та зобов`язується при умові коли покажуть місце для установлення за 10 (десять) днів виправити становище.
21.01.2026 до Головного Управління ДСНС України у Вінницькій області від управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, благоустрою, комунальної власності та захисту довкілля Крижопільської селищної ради надійшло повідомлення про те, що на розгляді перебуває звернення ОСОБА_2 від 27.11.2025 № В-642 стосовно надання дозвільних документів на встановлення стаціонарного генератора по вулиці Героїв України, 68-Б в селищі Крижопіль. В даному листі зазначено, що за адресою: Вінницька область, селище Крижопіль, вул. Героїв України, 68-Б, ОСОБА_1 безпосередньо біля приміщення магазину встановлено та експлуатується стаціонарний генератор (дизельний) з грубими порушеннями чинних норм пожежної безпеки. Згідно з Правилами пожежної безпеки в Україні та технічними регламентами експлуатації генеруючих установок, стаціонарні генератори мають бути розміщенні на відстані не менше 6 метрів від зовнішніх стін, вікон та дверей будівель. Натомість за вказаною адресою пристрій розташований впритул до вікон закладу, що створює безпосередню загрозу виникнення пожежі у будівлі через перегрів або несправність паливної системи генератора.
Враховуючи вищевикладене та в рамках розгляду звернення, начальник управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, благоустрою, комунальної власності та захисту довкілля Крижопільської селищної ради просив здійснити виїзд за адресою: вулиця Героїв України, 68-Б, селище Крижопіль для фіксації порушень.
26.01.2026 головним інспектором відділу № 2 Тульчинського районного управління цивільного захисту та превентивної діяльності Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, майором служби цивільного захисту ОСОБА_3 було здійснено виїзд за місцем звернення за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення огляду за місцем звернення, поблизу приміщення магазину дійсно було виявлено встановлений стаціонарний дизельний генератор, який під час здійснення огляду працював. Під час огляду було виявлено, що генератор ОСОБА_1 встановлений під вікнами магазину на відстані орієнтовно 0,6 метра від будівлі, чим порушено вимоги п. 5.4. глави 5 розділу ІV Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, а саме: не дотримано протипожежні відстані від встановленого електрогенеруючого обладнання до суміжних об`єктів. Дане порушення було зафіксовано на фото (фототаблиця додається).
Постановою головного інспектора відділу Тульчинського РУ ЦЗ та ПД ГУ ДСНС України у Вінницькій області Свинобія О.В. серії АВ № 000241 від 29.01.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП та накладено на нього адміністратвине стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн.
Згідно з вищезазначеною постановою, 26.01.2026 о 13 год. 30 хв. по вул. Героїв України 68-Б в селищі Крижопіль Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_1 порушив вимоги правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом (№ 1417 від 30.12.2014), а саме розділ IV глави 5 п. 5.4.
Позивач ОСОБА_1 у вищезазначеній постанові власноручно написав, що з постановою ознайомлений.
Вважаючи вказану постанову протиправною позивач звернувся до суду для її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Так, згідно ст. 175 КУпАП, порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням, тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до змісту ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Даючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності в його діях факту порушення ним передбачених законодавством вимог пожежної безпеки, відповідальність за яке передбачена ст. 175 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 5.4. глави 5 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені Наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, протипожежні відстані від встановленого електрогенеруючого обладнання до суміжних об`єктів наведено в додатку 1 до цих Правил. Загальна кількість електрогенеруючого обладнання в групі незалежно від типу палива за загальним об`ємом паливних баків (балонів) не повинна перевищувати 100 л. Мінімальна протипожежна відстань між генераторами повинна відповідати вимогам інструкції виробника з експлуатації відповідного електрогенеруючого обладнання, але повинна бути не менше ніж 1 м. В одній групі необхідно використовувати електрогенеруюче обладнання з однаковим типом палива. Під час визначення мінімальної протипожежної відстані від групи генераторів до суміжних об`єктів слід приймати значення відстані згідно з таблицею додатка 1 до цих Правил як для загального об`єму паливних баків генераторів, які знаходяться в групі».
З матеріалів справи вбачається, що під час обстеження, проведеного 26.01.2026, виявлено факт розміщення ОСОБА_1 генератора під вікнами магазину на відстані орієнтовно 0,6 м від будівлі, чим порушено вимоги пункту 5.4 глави 5 розділу IV Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 № 1417
Твердження позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено суті правопорушення та способу його усунення, суд вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки вимоги щодо забезпечення пожежної безпеки чітко визначені нормами чинного законодавства (посилання на які наведено вище), проте не були виконані позивачем.
Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії АВ № 000241 від 29.01.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 175 КУпАП відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Досліджені докази та зазначені обставини підтверджують наявність складу правопорушення та вказують на достовірність порушення позивачем встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова серії АВ № 000241 від 29.01.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 175 КУпАП є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. 
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена. 

.

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.