ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/5147/25
провадження № 22-ц/4809/844/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи – ОСОБА_2 , Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2026 року у складі судді Голосеніної Т. В. і
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог заяви

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила:
-оголосити померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, чоловічої статті, місце народження – селище Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області;
-датою смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала при виконанні бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії РФ проти України у районі селища Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області.
Заява мотивована тим, що чоловік заявниці - ОСОБА_5 24 серпня 2024 року був призваний на військову службу під час мобілізації та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2024 № 298 був зарахований до списків особового складу частини за посадою стрільця-снайпера 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
На підставі розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 № 798 особовий склад 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону 24 грудня 2024 року виконував бойове завдання стримування збройних сил РФ у районі населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області. 22 грудня 2024 року близько 15:26 год., перебуваючи на вогневій позиції, під час виконання бойового завдання, ОСОБА_5 потрапив під ураження безпілотного літального апарату противника, внаслідок чого отримав поранення, не сумісні з життям. Тіло загиблого знаходиться на підконтрольній території, але через високу інтенсивність ворожих обстрілів зі сторони збройних сил РФ евакуація тіла загиблого ОСОБА_5 на той час не була проведена, у зв`язку з чим він вважається зниклим безвісти до моменту завершення евакуації тіла.
27 червня 2025 року ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України з проханням забрати тіло її чоловіка для поховання, але отримала відповідь, що на даний час евакуювати тіло неможливо через постійні бойові дії у місцевості, де перебуває тіло загиблого.
Визнання ОСОБА_5 померлим необхідно ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, реалізації права на прийняття спадщини та інших прав, передбачених чинним законодавством України у разі загибелі військовослужбовця під час здійснення бойових завдань, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою задоволено.
Оголошено померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, чоловічої статті, місце народження – селище Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області.
Датою смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала при виконанні бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії РФ проти України у районі селища Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 був військовослужбовцем ЗСУ і ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в районі Білогорівки потрапив під удар ворожого безпілотника, внаслідок чого отримав поранення, несумісні з життям, а його тіло не було евакуйоване через активні бойові дії. 
Суд першої інстанції застосував ст. 46 ЦК України та практику Верховного Суду, зазначивши, що оголошення особи померлою можливе за наявності вірогідних доказів загибелі у зв`язку з воєнними діями, без очікування формального спливу строків чи завершення війни. 
Врахувавши сукупність доказів і принципи справедливості та правової визначеності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для юридичного припущення смерті та оголосив ОСОБА_5 померлим із датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2026 та ухвалити нове, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 46 ЦК України та норми ЦПК України, а також не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо порядку та строків оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями. 
Зокрема, на момент ухвалення оскаржуваного рішення тривали активні бойові дії на території зникнення військовослужбовця, тому шестимісячний строк для оголошення особи померлою не настав, а висновки суду про можливість його скорочення є передчасними та необґрунтованими. 
Також суд першої інстанції неповно дослідив докази, не надав належної оцінки всім обставинам справи та фактично обґрунтував рішення припущеннями, а не достатніми доказами. 

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити Міністерству оборони України в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2026 року залишити без змін.
Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник Міністерства оборони України Андрієнко К. О. підтримав доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 адвокат Мельник О. В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Представники Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.
Від Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист про розгляд справи без участі представника відділу.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки заінтересовані особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 30 квітня 2002 року Димитрівською селищною радою м. Олександрії Кіровоградської області.
Під час шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_2 .
27 серпня 2024 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2024 № 298 ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу військової частини за посадою стрілець-снайпер 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
11 грудня 2024 року ОСОБА_5 набув статусу учасника бойових дій.
24 грудня 2024 року на адресу ОСОБА_1 було направлене сповіщення сім`ї № 615 про те, що її чоловік ОСОБА_5 22.12.2024 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії РФ проти України, в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.
Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.01.2025 № 98, завершено спеціальне розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_5 . Як зазначено у наказі, 22 грудня 2024 року солдат ОСОБА_5 у складі підрозділу проводив оборонні дії в населеному пункті Білогорівка Луганської області. Цього ж дня близько 15.26 год. під час виконання бойового завдання, перебуваючи на вогневій позиції, солдат ОСОБА_5 потрапив під ураження безпілотного літального апарату (типу FPV) збройних сил РФ. У результаті ворожого ураження солдат ОСОБА_5 отримав поранення, не сумісні з життям. Тіло загиблого військовослужбовця знаходиться на підконтрольній території, однак, з огляду на високу поточну інтенсивність ворожих обстрілів зі сторони противника, евакуація тіла загиблого станом на 22.12.2024 не була проведена, у зв`язку з чим загиблий військовослужбовець вважається зниклим безвісті до моменту завершення евакуації тіла. Обставин та фактів, які б свідчили про ухилення від військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо) не встановлено.
26 грудня 2024 року слідчим Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024120000001506 за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення 22 грудня 2024 року військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_5 в зоні проведення бойових дій у районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.
20 січня 2025 року інформацію про безвісне зникнення ОСОБА_5 на території бойових дій було внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2025 № 350, солдат ОСОБА_5 у період з 19 жовтня 2024 року по 22 грудня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у населеному пункті Білогорівка Лисичанської МТГ Сівєрськодонецького району Луганської області.
27 червня 2025 року ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України із заявою про евакуацію тіла її загиблого чоловіка ОСОБА_5 для поховання, на що отримала відповідь від військової частини НОМЕР_1 про те, що внаслідок інтенсивних бойових дій та постійної загрози життю особового складу евакуація тіла загиблого ОСОБА_5 наразі є неможливою; територія, де він помер, перебуває під постійним вогневим контролем противника, що унеможливлює безпечне проведення пошукових та евакуаційних робіт; евакуація тіла буде проведена негайно, щойно це стане можливим з міркувань безпеки.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (постанови Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23, від 28.02.2024 у справі № 506/358/22).
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність (постанова Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 753/8049/24).
У постанові Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 591/11696/23 зазначено, що обставини справи не дають підстав припускати смерть особи в певний час і за певних обставин, тому відсутні підстави для оголошення його померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи (постанови Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23).
Суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 30 квітня 2002 року (а. с. 10).
24 грудня 2024 року на адресу ОСОБА_1 було направлене сповіщення сім`ї № 615 про те, що її чоловік ОСОБА_5 22.12.2024 зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (а. с. 16).
Таким чином, ОСОБА_5 зник в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (далі - Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані РФ території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Наказ № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, селище Білогорівка Лисичаської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області з 24.02.2022 по теперішній час є територією активних бойових дій.
У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 зазначено, що не можна відраховувати цей строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення.
Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Суд приходить до висновку, що шестимісячний строк зі спливом якого можливе, з урахуванням конкретних обставин, оголошення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ще не почав спливати, оскільки на території на якій він пропав безвісти - в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (територія ймовірної загибелі), тривають активні бойові дії.
Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про оголошення ОСОБА_5 померлим, не врахував правову природу інституту оголошення фізичної особи померлою, вимоги частини другої статті 46 ЦК України, а також обов`язковий для застосування правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо обчислення шестимісячного строку у разі зникнення особи на території активних бойових дій, безпідставно визначивши його перебіг від дати ймовірної загибелі.
За наявності встановлених обставин, які свідчать про триваючі активні бойові дії на території ймовірної загибелі військовослужбовця, та відсутності правових підстав для початку перебігу зазначеного строку, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права згідно пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви.
За таких обставин, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає задоволенню, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2026 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням того, що дана справа розглянута в порядку окремого провадження, а положення частини сьомої статті 294 ЦПК України не передбачають відшкодування судових витрат у таких справах, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу та відшкодування судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом судового рішення в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим судові витрати покладаються на сторони у фактично понесеному ними розмірі.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27.04.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        О. Л. Карпенко

О. І. Чельник