ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3616/25 

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/3616/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, оф. 521)
до відповідача: Ракіти Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 46 273, 58 грн.

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Ракіти Андрія Вікторовича про стягнення 46 273, 58 грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 вище вказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” за вх. №8090 від 28.11.2025 залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України.
15.12.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.01.2026 о 11:30.
Ухвалою суду від 22.01.2026 відкладено підготовче засідання на 19.02.2026 о 10:15.
Ухвалою суду від 19.02.2026 закрито підготовче провадження у справі №911/3616/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2026 о 12:00.
18.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення по справі. 
Ухвалою суду від 19.03.2026 відкладено розгляд справи на 09.04.2026о 13:45.
08.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Представники сторін у судове засідання 09.04.2026 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені.
Так, позов пред`явлений до Ракіти Андрія Вікторовича, який згідно з відомостями внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 20.07.2020 припинив підприємницьку діяльність.
За приписами ч. 6 ст. 176 ГПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 ГПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
На виконання вимог ч. 8 ст. 176 ГПК України, судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з відповіддю №2078225 від 02.12.2025 Ракіта А.В. з 06.05.2014 був зареєстрований за адресою: Київська обл., Броварський р-н, село Зоря, вул. Сергія Корольова, буд. 36А, однак з 12.05.2023 був знятий з реєстрації.
Відповідно до ч. 10 ст. 176 ГПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.
З огляду на вказане вище, судом повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання здійснювалось через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Крім того, ухвали суду у даній справі були надіслані судом на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, яка відповідає відомостям із ЄДДР, а саме: Київська обл., Броварський р-н, село Зоря, вул. Сергія Корольова, буд. 36А, однак поштові конверти повернулись до суду із довідкою відділення поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відмовився», «адресат відсутній». 
Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи №911/3616/25, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не скористався.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, враховуючи позицію позивача, суд встановив.
Позов мотивовано порушенням відповідачем умов кредитного договору №011/7086/367084/1 від 23.11.2018. 
Так, 23.11.2018 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Ракітою Андрієм Вікторовичем (далі – Позичальник) укладено кредитний договір №011/7086/367084/1 (далі – Договір), згідно п. 1.1. якого відповідно до умов Договору Кредитор зобов?язується надати Позичальнику кредитні кошти (надалі - Кредит) в формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 33 000, 00 (тридцять три тисячі гривні 00 коп.) гривень (надалі - Ліміт), а Позичальник зобов?язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та комісії, а також виконати інші обов?язки, визначені Договором.
Кінцевий термін погашення Кредиту Позичальником - 28.11.2020 р. або інша дата, визначена відповідно до статті 8 Договору (п. 1.2. Договору).
Пунктом 2.1. Договору встановлено, що протягом всього строку фактичного користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця Кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 23% річних на рахунок нарахованих доходів Кредитора №2068121446, МФО 322904 АТ «Райффайзен Банк Аваль» або на інші рахунки, визначені Кредитором та доведені до відома Позичальника.
Відповідно до п. 2.2. Договору нарахування процентів за Кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості Позичальника за Кредитом протягом всього строку користування Кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі Кредиту (частини кредиту); останній день строку користування Кредитом не враховується.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов?язаний виконати зобов?язання за Договором (в т.ч. здійснити повернення Кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному Договором.
Пунктом 4.2. Договору встановлено, зокрема, що Позичальник здійснює повернення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком.
При простроченні повернення Кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування Кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком (п. 4.6. Договору).
Також, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Фізичною особою-підприємцем Ракітою Андрієм Вікторовичем підписано Додаток №1 до Договору, згідно якого між ними був погоджений графік погашення заборгованості, що складається з суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Позивач наголошує на тому, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором.
З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі – Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі – Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-9, відповідно до п. 2.1. якого на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості). Перелік Кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід?ємною частиною.
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №114/2-9 від 26.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до Ракіти А.В. за Кредитним договором №011/7086/367084/1 в сумі 31 591, 65 грн., з яких: 28 900, 82 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 690, 83 грн. - сума заборгованості за відсотками.
10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі – Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі – Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до п. 2.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників або які зобов?язані виконати обов?язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. 
Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» підписано додаток №4 до Договору №10-01/2023 «Акт прийому-передачі реєстру боржників», Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, Додаткову угоду від 04.02.2025 №10/2 до Договору №10-01/2023 та реєстр боржників до Договору №10-01/2023. 
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до Ракіти А.В. за Кредитним договором №011/7086/367084/1 в сумі 46 273, 58 грн., з яких: 28 900, 82 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 179, 00 грн. - сума заборгованості за процентами, 5 193, 76 грн. – відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України.
28.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі – Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» (далі – Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25, відповідно до п. 2.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №l та №3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників або які зобов?язані виконати обов?язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основі договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.
Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 236 153,20 грн. (двісті тридцять шість тисяч сто п?ятдесят три гривні 20 копійок) без ПДВ, надалі за текстом - Ціна договору (п. 7.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25).
Пунктом 11.6. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25 встановлено, що він набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) і діє до повного виконання зобов?язань Сторонами. Будь-які зміни та доповнення до цього Договору с чинними за умови підписання їх Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (за наявності).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» також було підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором №28-08/25, Акт прийому-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді за Договором №28-08/25 та Акт зарахування зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №28-08/25 від 28.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» набуло право грошової вимоги до Ракіти А.В. за Кредитним договором №011/7086/367084/1 в сумі 46 273, 58 грн., з яких: 28 900, 82 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 179, 00 грн. - сума заборгованості за процентами, 5 193, 76 грн. – відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України.
Так, позивач наголошує на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №011/7086/367084/1.
Вказане вище стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» до суду з позовною заявою, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) у розмірі 28 900, 82 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 12 179, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 117, 70 грн. та три проценти річних у розмірі 1 076, 06 грн.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Приписами статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
В силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частинами 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.
Так, судом встановлено, що 23.11.2018 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Фізичною особою-підприємцем Ракітою Андрієм Вікторовичем було укладено кредитний договір №011/7086/367084/1, відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк Аваль" надало відповідачу грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язувався використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші обов?язки, визначені вказаним Договором.
З матеріалів справи вбачається, що АТ "Райффайзен Банк Аваль" надав відповідачу кредитні кошти, проте останній належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, зокрема, кредит не повернув, відсотки за користування кредитними коштами також не сплатив.
Судом також встановлено, що 26.06.2019 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-9, згідно з умовами якого Банк відступив ТОВ "Вердикт Капітал" за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до Ракіти А.В. за кредитним договором №011/7086/367084/1.
У подальшому, 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, в тому числі до Ракіти А.В. за кредитним договором №011/7086/367084/1.
28.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партерс» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-08/25, згідно з умовами якого ТОВ "Коллект Центр" відступило позивачу право вимоги до боржників, в тому числі до Ракіти А.В. за кредитним договором №011/7086/367084/1.
Згідно із частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України).
Відтак, новим кредитором за умовами кредитного договору №011/7086/367084/1 від 23.11.2018 став позивач, відповідно право вимоги з повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків перейшло до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС".
За приписами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, внаслідок чого у Ракіти А.В. утворилась заборгованість: 28 900, 82 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 12 179, 00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на доведеність позивачем порушення відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та нарахованих процентів за кредитним договором №011/7086/367084/1, а також відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення з Ракіти Андрія Вікторовича заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в сумі 28 900, 82 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 12 179, 00 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, з огляду на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 4 117, 70 грн. та трьох процентів річних в розмірі 1 076, 06 грн. 
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Перевіривши надані позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останні здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення 1 076, 06 грн. трьох процентів річних та 4 117, 70 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, як з`ясовано судом, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.07.2020 здійснено державну реєстрацію по припиненню підприємницької діяльності суб`єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Ракіти Андрія Вікторовича.
Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").
Водночас, суд звертає увагу на пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 відповідно до якої, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача – Ракіту Андрія Вікторовича.
Разом з цим, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 16 000, 00 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав суду Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі - Адвокатське об`єднання), заяву на надання юридичної допомоги №693 від 01.10.2025 та витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. 
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги №02-07/2024 КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ?ЄДНАННЯ приймає на себе зобов?язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно пунктів 2.1., 2.1.1. Договору про надання правової допомоги №02-07/2024 АДВОКАТСЬКЕ ОБ?ЄДНАННЯ, на підставі звернення КЛІЄНТА, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов?язання з надання наступної юридичної допомоги: надання КЛІЄНТУ правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів КЛІЄНТА, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Пунктом 4.1. Договору про надання правової допомоги №02-07/2024 передбачено, що вартість Послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід?ємними додатками до цього Договору (форма заявки визначена у Додатку №1 до Договору).
Факт надання Послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору), який готується АДВОКАТСЬКИМ ОБ?ЄДНАННЯМ та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога (п. 4.3. Договору про надання правової допомоги №02-07/2024).
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та є безстроковим у своїй дії (п. 7.1. Договору про надання правової допомоги №02-07/2024).
В матеріалах справи міститься підписана між Товариством з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» заявка на надання юридичної допомоги №693 від 01.10.2025, згідно якої було погоджено надання Адвокатським об`єднанням наступних послуг: 
- надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000, 00 грн.;
- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 12 000, 00 грн. 
Разом з цим, в матеріалах справи також міститься підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, згідно якого Адвокатським об`єднанням було надано позивачу наступні послуги у даній справі:
- надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000, 00 грн.;
- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 12 000, 00 грн. 
Згідно із ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такої позиції також притримується Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на предмет розгляду справи та її обставини, справа є не складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, судової практики, значних затрат часу та зусиль, тому суд дійшов висновку, що витрати порівняно зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є не співрозмірними та достатньо завищеними.
Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу для даної справи в сумі 10 000,00 грн.
При цьому витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” до Ракіти Андрія Вікторовича задовольнити.
2. Стягнути з Ракіти Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_2 (остання відома адреса місця реєстрації відповідача), РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг партнерс” (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість у розмірі 28 900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) грн. 82 коп., проценти за користування кредитом у розмірі 12 179 (дванадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 4 117 (чотири тисячі сто сімнадцять) грн. 70 коп., три проценти річних у розмірі 1 076 (одна тисяча сімдесят шість) грн. 06 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повний текст рішення складено 28.05.2026.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.