Справа № 522/3649/26
Номер провадження № 1-кп/522/2525/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 
обвинуваченої - ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12026164500000040 від 18.02.2026 року за обвинуваченням, 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженки смт. Петрівка, Іванівського району Одеської області, громадянки України, тимчасово не працевлаштованої, з середньо-спеціальною освітою, незаміжньї, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого, ч. 1 ст. 125 КК України,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним 

1. 17 лютого 2026 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 перебувала у коридорі загального користування, розташованому на 1-му поверсі будинку № 19-В по вул. Середньофонтанській в м. Одесі. У цей же день та час до вказаного коридору зайшла ОСОБА_6 , з якою у ОСОБА_8 на підґрунті неприязних відносин, пов?язаних з порушенням правил вигулу собак, розпочався словесний конфлікт.
2. Реалізуючи свій раптово виниклий в ході сварки протиправний намір, спрямований на завдання шкоди здоров?ю потерпілій ОСОБА_7 , на ґрунті виниклої в ході конфлікту особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , підійшла до ОСОБА_7 та здійснила захват обома руками за волосся потерпілої. У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи стиснення внаслідок захвату волосся, коліном лівої ноги нанесла два удари в область обличчя потерпілої.
3. У результаті противоправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 спричинено наступне тілесне ушкодження, а саме: синець повік правого ока, яке згідно п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

ІІ. Позиція обвинуваченої

4. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчинені даного кримінального проступку визнала повністю та підтвердила фактичні обставини справи. Цивільний позов не визнала. Захисник обвинуваченої — адвокат ОСОБА_5 - подав до суду письмові заперечення на цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, а також витрат на професійну правничу допомогу, заявлений у межах кримінального провадження. Зокрема, у своїх запереченнях захисник послався на висновок судово-медичного експерта № 165 від 19.02.2026 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця синьо-фіолетового кольору, яке за своїми морфологічними характеристиками не становило небезпеки для життя та спричинило незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів. На підставі зазначеного висновку захисник обґрунтовує позицію про відсутність належних та допустимих доказів заподіяння потерпілій моральної шкоди у розумінні чинного законодавства. Зокрема, відповідно до положень ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, душевних переживаннях, а також у приниженні честі та гідності особи. Водночас, як зазначає сторона захисту, характер та ступінь тілесних ушкоджень, встановлених експертним висновком, свідчать про їх незначність та короткочасність, що об`єктивно не може свідчити про наявність істотних фізичних чи душевних страждань, які б утворювали підстави для відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі. Окрім цього, захисник висловив заперечення щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інтереси потерпілої ОСОБА_7 у суді представляє адвокат ОСОБА_9 , що підтверджується договором про надання правничої (правової) допомоги від 13.03.2026 року та поданим розрахунком вартості послуг. Разом з тим, стороною потерпілої не надано належних доказів фактичної сплати гонорару за надану правничу допомогу у розмірі 43 000,00 грн, зокрема відсутні акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), платіжні документи (квитанція, прибутковий касовий ордер, товарний чек тощо), що відповідно до вимог процесуального законодавства є необхідними для підтвердження понесених витрат та можливості їх компенсації. З огляду на викладене, захисник обвинуваченої просить суд відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 43 000,00 грн, як безпідставного та недоведеного належними і допустимими доказами.

ІІІ. Позиція потерпілої

5. Потерпіла ОСОБА_7  в судовому засіданні 23.04.2026 проcила задовольнити цивільний позов в повному обсязі та стягнути на її користь витрати на правничу допомогу. У судове засідання 28.04.2026 потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Її представник - адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Однак будь-яких доказів на підтвердження цих обставин до суду не надав. З урахуванням викладеного суд, враховуючи вимоги ст. 325 КПК України ухвалив проводити судове засідання 28.04.2026 без участі потерпілої та її представника.

ІV. Оцінка Суду

6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
7. Враховуючи показання обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд вважає, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: – умисне легке тілесне ушкодження.
8. Вина ОСОБА_6 у скоєному доведена у повному обсязі.
9. Водночас, у зв`язку з невизнанням цивільного позову обвинуваченою ОСОБА_6 , суд дослідив доказ, а саме: висновок експерта № 165 від 19.02.2026 року, відповідно до змісту якого, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , 1983 р.н., і даних медичної документації на неї, експерт дійшов таких висновків:
1. У ОСОБА_7 виявлено наступне тілесне ушкодження: синець повік правого ока.
2. Дане ушкодження утворилося від дії тупого, твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразились. Не виключено, що таким предметом могла бути нога (коліно). Вирішення питання про можливість утворення ушкодження в умовах падіння з положення стоячи на площині потребує встановлення конкретних умов та обстановки.
3. Судячи за морфологічними властивостями ушкодження (синець - синьо-фіолетового кольору), він міг бути заподіяний 17.02.2026 р.
4. Зазначене ушкодження не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня, тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

V. Призначення покарання

10. Обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_6 відповідно до статті 66 КК є щире каяття.
11. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 67 КК Суд не встановив.
12. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини першої статті 125 КК передбачає альтернативні види покарань, та відповідно до статті 65 КК враховує:
12.1 класифікацію кримінального правопорушення і те, що згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до кримінального проступку;
12.2 особу винної, її вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
12.3 наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;
12.4 те, що вона є раніше несудимою.
13. У зв`язку із чим, Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
14. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

VI. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

15. Відповідно до цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з  ОСОБА_6 на свою користь 100 000 грн моральної шкоди, та витрати на професійну допомогу у розмірі 43 000 грн. Як вказано вище, обвинувачена цивільний позов не визнала.
16. Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. 
17. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
18. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
19. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК).
20. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
21. Однією з обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
22. Розмір відшкодування моральної шкоди, Суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпілі (береться до уваги те, що шкода заподіяна злочинними діями, які порівняно з іншими видами правопорушень є найбільш суспільно небезпечними), тривалістю відновлювального періоду, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану (оскільки шкода була заподіяна здоров`ю особи, яке відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю), а також виходячи із принципу справедливості та розумності.
23. За обставинами справи моральна шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України.
24. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок) на відшкодування моральної шкоди.
25. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
26. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
27. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
28. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що потерпілою на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 
1) договору про надання юридичних послуг № 13/03 від 13 березня 2026 року, укладеного між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 ; 2) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003148 від 17.01.2018; 3) розрахунок суми вартості послуг під час надання правової допомоги. 
29. У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання потерпілій правничої допомоги адвокатом ОСОБА_9 у справі суд констатує, що потерпілою надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги, її обсягу та вартості.
30. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
31. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
32. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат потерпілої на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.
33. Водночас ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
34. Отже з урахуванням того, що позов задоволено частково на 10 %, стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої підлягає 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
35. Запобіжний захід  ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.
36. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.
Із цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 382 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
2. Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок). 
3. Стягнути з ОСОБА_6 , 29.08.1994 на користь потерпілої ОСОБА_7 1000 гривень 00 копійок (одна тисяча гривень00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
4. Запобіжний захід ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.
5. Диск формату DVD-R формату "DAV", об?ємом 361 989 Кб, на якому міститься 1 відео файл з відеозаписом від 17.02.2026 з камери відеоспостереження, розташованої в холі загального користування будинку № 19-В по вул. Середньофонтанській в м. Одесі - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1