Справа № 507/188/26          Провадження № 3/507/71/2026
ПОСТАНОВА   
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2026 року селище Любашівка
Суддя Любашівського районного суду Одеської області Дюдюн Олександр Вікторович, розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт виданий 03.02.2025 року органом 5138- ,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
12 січня 2026 року о 14:30 годині ОСОБА_1 по вул. Привокзальна в селищі Любашівка, керував транспортним засобом – автомобілем, марки «ВАЗ» 21103, н/з НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, згідно з результатами проведеного на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" 0595, результат тесту склав 1.12 проміле, чим порушив пункт 2.9«а» Правил дорожнього руху України. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 , в присутності свого захисника Опалька О.М., свою винуватість у вчиненні правопорушення визнав, та пояснив, що вказаним автомобілем тільки переїхав залізничний переїзд, однак автомобілем не керував. Алкогольні напої в цей день не вживав, а вживав напередодні ввечері.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , які ним надано в присутності його захисника Опалька О.М., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.
Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Порядок). 
Відповідно до пункту 6 розділу 1 Порядку, огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 розділу 2 Порядку, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Відповідно до пунктів 7, 10 розділу 2 Порядку, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає також і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103.
Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як стаття 266 КУпАП, так і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачають проведення огляду на стан сп`яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і лікарем у визначеному закладі охорони здоров`я.
Проте, Інструкція, яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.
Системний аналіз зазначених норм, якими врегульовано порядок дій працівника поліції в разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, передбачає два випадки проведення огляду на визначення стану сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому проведення огляду у закладі охорони здоров`я проводиться у випадку відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, за виключенням випадку скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, коли проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я учасників цієї пригоди є обов`язковим.
Зазначеними вище положенням нормативних актів, визначено і те, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, може проявлятись у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який встановлений поліцейським на підставі огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №564822, який надійшов на розгляд до Любашівського районного суду Одеської області та був складений 12.01.2026 року, встановлено, що ОСОБА_1 по вул. Привокзальна в селищі Любашівка, керував транспортним засобом – автомобілем, марки «ВАЗ» 21103, н/з НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за допомогою газоаналізатора «Драгер» 0595, шляхом проходження огляду водієм на місці зупинки транспортного засобу.
Відповідно до змісту указаного протоколу, водій від дачі пояснень у протоколі відмовився.
Згідно роздруківки алкотестеру «Драгер» 0595 від 12.01.2026 року, тест №1749, у видихуваному повітрі ОСОБА_1 (відповідно до встановленого рівня) визначено наявність (вимірювання) вмісту етилового спирту на рівні 1.12 проміле, в якій останній поставив свій підпис та не заперечував проти цього.
Працівниками поліції запропоновано в разі незгоди з результатами огляду пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.
Внаслідок встановлення у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння та відмови його від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, дії останнього працівниками поліції кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП.
Аналізуючи відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам, що встановлені до нього статтею 256 КУпАП, суд виходить з того, що у протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 .
При вирішенні справи, суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин: 
- керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці;
- перебування особи у стані сп`яніння;
- та дотримання процедури проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.
Так обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний у протоколі час та місці, останнім не оспорюються та підтверджується сукупністю долучених до матеріалів доказів, зокрема фрагментарним відеозаписом події, яка мала місце під час проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння.
Оцінюючи питання щодо допустимості вказаного відеозапису, суд виходить з такого.
Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.
Судом встановлено, що відеозапис який міститься на CD-R диску містить відомості про засіб, який використовувався для його створення, час та дату такого запису, відеофіксацію складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд, оцінюючи матеріали справи, звертає увагу, що у водія ОСОБА_1 після роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду та можливих наслідків такого огляду, був вибір в разі незгоди пройти огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі, якщо він вважав, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» 0595 не відповідають дійсності.
За такого, при вирішенні справи, суд, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено роздруківкою алкотестеру «Драгер» 0595 від 12 січня 2026 року, та відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, вважає вказані матеріали у сукупності такими, що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, які у сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння 12 січня 2026 року та порушення ним вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд оцінюючи наявні в даній справі докази, відповідно до вимог статті 251 КУпАП дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 130 КУпАП як керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. 
Судом надано оцінку доказам, що долучені працівниками поліції до матеріалів справи, зокрема щодо їх допустимості.
Вирішуючи питання з приводу накладення адміністративного стягнення, суд не враховує обставини, викладені частиною другою статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Разом з цим, санкцією частини першої статті 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а на інших осіб – у виді штрафу.
Згідно пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 280, 283, 284,294 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору на користь держави, за реквізитами: ГУК в Одеській області/смт. Любашівка/22030101, код ЄРПОУ: 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (стандарт IBAN): UA848999980313151206000015624, код класифікації доходів бюджету: 22030101
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: О.В. Дюдюн