1	Справа № 334/1750/26  2/335/2283/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А. В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,
представника відповідача адвокатки Нінчук-Худякової О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107Б, м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі – ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4125323, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав позичальнику кредит у розмірі 15 000 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за ставкою 1,90% у день, що застосовується у межах строку кредиту. Договір укладений в електронній формі. 
24.01.2022 укладений договір № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4125323.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 4125323.
Всупереч умовам вищезазначеного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача складає 44 858,21 грн, у тому числі заборгованість за основним зобов`язанням 15 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 29 580,00 грн, інфляційні збитки – 240,00 грн, нараховані 3% річних – 38,21 грн. 
Після відступлення прав вимоги за цим договором відповідачем не здійснювалось платежів на погашення заборгованості.
Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 44 858,21 грн та судові витрати зі сплати судового збору розміром 3 328,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу розміром 16 000 грн (а.с. 2–6).
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нінчук-Худякової О. М. позовні вимоги визнав частково, в сумі заборгованості за кредитним договором розміром 10 395,00 грн, судових витрат зі сплати судового збору розміром 1 331,00 грн та витрат на правничу допомогу розміром 5 000 грн.
В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що відповідачем сплачено 11 317,50 грн в рахунок погашення тіла кредиту, а саме: 07.06.2021 – 6 697,50 грн, 15.07.2021 – 1 510,00 грн, 24.07.2021 – 2 510,00 грн, а також 05.10.2021, 25.10.2021, 19.11.2021, 30.11.2021, 15.12.2021, 24.12.2021 – по 50 грн (всього 300 грн), що підтверджується наданим позивачем розрахунком за кредитним договором.
За умовами договору позичальник повинен був повернути кредит у повному обсязі до 08.06.2021. Розрахунок заборгованості станом на 24.01.2022 свідчить, що проценти нараховувались відповідачу поза межами строку кредитування. Так, 08.05.2021 відповідачу було надано кредит розміром 15 000 грн, з 08.05.2021 до 08.06.2021т відповідачу нараховувалися відсотки по 213,75 грн у день, всього 6 412,50 грн за місяць. 07.06.2021 відповідач сплатив 6 697,50 грн, з яких 6 412,50 грн відсотків, та 285 грн – тіло кредиту. Отже станом на 24.01.2022 заборгованість відповідача по процентах була відсутня. Разом із тим, з 08.06.2021 по 06.10.2021 відповідачу нараховувались проценти по 285 грн у день. 
З урахуванням положень ст. 1048 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) вважала, що після закінчення строку кредитування у відповідача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/17048/17. Тому період нарахування процентів з 08.06.2021 по 06.10.2021 включено кредитором до розрахунку необґрунтовано. Заборгованість за процентами у відповідача відсутня. Тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 10 395,00 грн за тілом кредиту. Відповідно, підлягає зменшенню судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно до вказаної суми.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 05.03.2026 справу передано на розгляд Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя (а.с. 67).
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 30.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, перше судове засідання призначене на 27.04.2026, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали від 24.03.2026 було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою його зареєстрованого місця перебування як внутрішньо переміщеної особи, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою від 08.04.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою».
27.04.2026 відповідач отримав в суді копію вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами.
01.06.2026 від представника відповідача адвоката Нінчук-Худякової О. М. надійшов відзив на позов, в якому просила поновити строк на його подання.
Разом із тим, відповідно до ч. 5 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Враховуючи викладене, а також, що представником позивача 03.06.2026 було подано відповідь на цей відзив, суд вважає за можливе з метою повного та всебічного розгляду справи, надання оцінки аргументам учасників справи по суті спору, прийняти відзив представника відповідача на позов у цій справі та надати його доводам відповідну оцінку у цьому рішенні.
03.06.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що умовами договору передбачено пролонгацію його строку, зокрема і з ініціативи споживача. В порядку пролонгації відповідачем були сплачені проценти протягом строку кредитування, але кредитні кошти не повернув і продовжив користуватися ними. Вважає, що відповідно до умов п. 4.2.2 договору кредиту відбулась пролонгація договору за ініціативою споживача. Тому з 08.06.2021 по 08.07.2021 нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою у розмірі 95,00 грн (1,90%). Після цього відповідач не виконав свої зобов`язання, а тому в порядку п. 4.3.1 відбулась автопролонгація договору. Сплачені позичальником платежі з 15.07.2021 по 30.12.2021 враховані на погашення прострочених процентів згідно з умовами п. 6.3 договору. Розрахунок заборгованості складено з урахуванням пролонгації договору та часткової оплати процентів відповідачем. З дня набуття ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прав вимоги за кредитним договором з 24.01.2022 по 23.02.2022 відповідачу нараховано 3% річних та інфляційні збитки в порядку ст. 625 ЦК України. Позивачем жодних нарахувань за договором не здійснювалось. Відповідач правом відмовитись від договору не скористався. Зазначив також про обґрунтованість понесених витрат на правничу допомогу та ненадання відповідачем доказів на спростування їх розміру. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив проводити судове засідання за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі заборгованості за кредитним договором розміром 10 395,00 грн, судових витрат зі сплати судового збору розміром 1 331,00 грн та витрат на правничу допомогу розміром 5 000 грн, посилаючись на обставини, що зазначені у відзиві на позов. 
08.06.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 15.06.2026.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 
08.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4125323 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1,90% у день строком на 30 днів. Договір укладений в електронній формі.
Згідно з умовами п. 1.4 договору, строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. 
Відповідно до п. 1.5 договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку, вказаного п. 1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.
Договір укладений в електронний формі, та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М466855.
Також відповідач ознайомився із графіком платежів за кредитним договором та паспортом споживчого кредиту, які також підписав одноразовим ідентифікатором М466855.
Факт перерахування коштів підтверджується інформацією ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 09.05.2025 вих. № 7/10428. Відповідачем та його представником факт отримання кредитних коштів розміром 15 000 грн за вказаним договором не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України надає можливість укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем 08.05.2021 договір про надання споживчого кредиту № 4125323 не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Разом із тим, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого за кредитним договором № 4125323 від 08.05.2021 утворилась заборгованість станом на 23.01.2022 розміром 44 580,00 грн, яка складається з: 15 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 697,50 грн. – проценти за зниженою процентною ставкою, 34 200,00 грн – проценти за стандартною процентною ставкою, за вирахуванням здійснених відповідачем платежів на суму 11 317,50 грн, – що підтверджується Карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
24.01.2022 укладений договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4125323.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 4125323.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 08.05.2021 № 4125323 суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором.
Водночас, як зазначено судом вище, 08.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і відповідачем укладено кредитний договір № 4125323, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума виданого кредиту 15 000,00 грн; строк кредиту - 30 днів; проценти за користування кредитом – 1,90% у день за стандартною процентною ставкою, 1,425% у день за зниженою процентною ставкою.
Також, 08.05.2021 відповідач ознайомився з графіком платежів за договором та паспортом споживчого кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Цього ж дня ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн.
Кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
У подальшому кредитор відступив права вимоги за вищезазначеним крединим договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке відступило права вимоги позивачу у цій справі.
Водночас, з Картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за вказаним кредитним договором, складеної ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» випливає, що 08.06.2021 відповідач оплатив проценти за договором в сумі 6 697,50 грн, тобто сплатив у повному обсязі проценти за зниженою процентною ставкою за період з 08.05.2021 по 07.06.2021 (213,75 грн х 30 днів = 6 412,50 грн). За 08.06.2021 у розрахунку зазначено про нарахування відповідачу процентів 285,00 грн за зниженою процентною ставкою, а з 09.06.2021 по 06.10.2021 відповідачу нараховувались проценти за стандартною процентною ставкою, що становило 285,00 грн у день на загальну суму 34 200,00 грн. При цьому, вказаний розрахунок також містить інформацію про здійснення відповідачем таких платежів: 15.07.2021 – 1 510,00 грн, 24.07.2021 – 2 510,00 грн, 06.10.2021 – 50,00 грн, 13.10.2021 – 50,00 грн, 20.10.2021 – 50,00 грн, 25.10.2021 – 50,00 грн, 29.10.2021 – 50,00 грн, 05.11.2021 – 50,00 грн, 19.11.2021 – 50,00 грн, 30.11.2021 – 50,00 грн, 07.12.2021 – 50,00 грн, 15.12.2021 – 50,00 грн, 24.12.2021 – 50,00 грн, 30.12.2021 – 50,00 грн, – які кредитором зараховані на оплату процентів за стандартною процентною ставкою.
Разом із тим, згідно з умовами розділу 4 кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредиту, у тому числі за ініціативою споживача або автопролонгацію, але не більше як на 90 днів.
З урахуванням змісту пп. 4.2, 4.3 кредитного договору, суд вважає, що у даному випадку не мала місце пролонгація договору за ініціативою споживача, оскільки матеріали цієї справи не містять доказів здійснення відповідачем пропозиції (оферти) щодо продовження строку користування кредитом шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. З Картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за вказаним кредитним договором, складеної ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» випливає, що відповідач здійснив уперше оплату процентів 08.06.2021, тобто вже після строку кредитування, визначеного п. 1.4 кредитного договору, який сплинув 07.06.2021, та у сумі, що є більшою суми нарахованих процентів на цю дату. 
Отже, проценти, нараховані ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» після 08.06.2021 є такими, що нараховані поза межами строку кредитування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Водночас, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором, тобто до 07.06.2021 включно. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/17048/17. 
Досліджений судом розрахунок заборгованості, складений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування, а саме з 08.06.2021 до 06.10.2021. Таким чином, здійснені відповідачем платежі у вказаний період ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» необґрунтовано врахувало на сплату процентів, а не тіла кредиту.
Сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною другою статті 78 ЦПК України унормовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Керуючись вищенаведеними положеннями законодавства та правовими позиціями Верховного Суду, суд дійшов висновку, що з урахуванням здійсненої відповідачем оплати процентів у межах строку кредитування 6 412,50 грн, необґрунтованості зарахування 08.06.2021 позивачем залишку сплаченої відповідачем суми 285,00 грн на оплату процентів за зниженою процентною ставкою, а також необґрунтованості зарахування сплачених відповідачем у подальшому сум на оплату процентів, а саме 15.07.2021 – 1 510,00 грн, 24.07.2021 – 2 510,00 грн, 06.10.2021 – 50,00 грн, 13.10.2021 – 50,00 грн, 20.10.2021 – 50,00 грн, 25.10.2021 – 50,00 грн, 29.10.2021 – 50,00 грн, 05.11.2021 – 50,00 грн, 19.11.2021 – 50,00 грн, 30.11.2021 – 50,00 грн, 07.12.2021 – 50,00 грн, 15.12.2021 – 50,00 грн, 24.12.2021 – 50,00 грн, 30.12.2021 – 50,00 грн, – розмір заборгованості відповідача станом на момент відступлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» становив 10 095,00 грн за тілом кредиту (15 000 – 285,00 – 1 510,00 – 2 510,00 – 50,00 х 12 = 10 095,00 грн). Водночас, заборгованість за процентами у відповідача була відсутня.
Відтак, є необґрунтованим і нарахування новим кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 виходячи із розміру заборгованості за тілом кредиту 15 000,00 грн. Виходячи із розміру фактичної заборгованості за тілом кредиту, встановленої судом, тобто 10 095,00 грн, розмір 3% річних за вказаний період становить 25,72 грн (10 095,00 х 3 / 100 / 365 х 31 = 25,72 грн), а розмір інфляційних втрат 161,52 грн (10 095,00 х 101,60 / 100 – 10 095,00 = 161,52 грн).
Отже, наданими позивачем доказами його позовні вимоги підтверджуються лише частково, а саме за тілом кредиту 10 095,00 грн, за нарахованими 3% річних за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 – 25,72 грн та інфляційними втратами – 161,52 грн.
В іншій частині позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження.
Відтак, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості загальним розміром 10 282,24 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто 762,78 грн (22,92% від 3 328,00 грн).
Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Оцінивши надані суду докази понесення позивачем витрат розміром 16 000 грн, суд вважає, що вони є обґрунтованими та доведеними та відповідають критерію співмірності таких витрат. 
Водночас, з боку відповідача згідно з положеннями ч. 6 ст. 137 ЦПК України у відзиві зазначено про зменшення судових витрат, понесених на правничу допомогу позивачем – до 5 000 грн, яке мотивоване тим, що оцінювання послуги з надання консультації у 4 000 грн та складання позовної заяви у 12 000 грн є очевидно завищеним і таким, що не відповідає критерію розумності. Правовідносини у справі є типовими, що не вимагало тривалої консультації та вивчення документів окремо від процесу складання позовної заяви. Крім того, відповідач перебуває у скрутному становищі та має статус внутрішньо переміщеної особи. 
Разом із тим, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог становить 3 667,20 грн (22,92% від 3 667,20 грн).
При цьому, у відзиві зазначено, що відповідач визнає ці вимоги саме на суму 5 000,00 грн, проти стягнення якої не заперечує.
За таких обставин, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає можливим визначити до стягнення з відповідача на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу у сумі, яка ним визнається, тобто 5 000 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 4125323 від 08 травня 2021 року у розмірі 10 095 (десять тисяч дев`яносто п`ять) грн 00 коп., 3% річних за період з 24 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року розміром 25 (двадцять п`ять) грн 72 коп., інфляційні втрати розміром 161 (сто шістдесят одна) грн 52 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 762 (сімсот шістдесят дві) грн 78 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено в повному обсязі 15 червня 2026 року. 
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133; 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Суддя А. В. Шалагінова