ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/12/25 

Господарський суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Сисина С.В., за участі секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу
за позовом: Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області, місцезнаходження – Закарпатська область, місто Мукачево, вулиця Літуна Андрія, 15, поштовий індекс – 89603, в інтересах держави в особі
позивача: Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, код ЄДРПОУ – 04053743, місцезнаходження - Закарпатська область, місто Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2, поштовий індекс – 89600,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», код ЄДРПОУ – 41999833, місцезнаходження - Закарпатська область, місто Ужгород, площа Жупанатська, будинок 18, поштовий індекс – 88000,
про визнання недійсними додаткових угод до договору №170012 від 30.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу та стягнення 63610,34 грн надмірно сплачених коштів,
за участі представників сторін:
від прокуратури – Андрейчик А.М. прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури,
від позивача – не з`явився,
від відповідача – Кекерчень М.І., у порядку самопредставництва,
В С Т А Н О В И В :
Мукачівська окружна прокуратура (далі – Прокурор) звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мукачівської міської ради (далі – позивач, Виконком) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (далі – відповідач, Товариство) з позовними вимогами про визнання недійсними додаткових угод №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021, №3 від 22.07.2021 до договору №170012 від 30.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу та про стягнення 63610,34 грн надмірно сплачених коштів. Позов заявлено прокурором з підстав порушення вимог статей 5 і 41 Закону України від 25 грудня 2015 року № 922-VIII «Про публічні закупівлі» при укладенні додаткових угод № 1 від 22.03.2021, № 2 від 25.06.2021, № 3 від 22.07.2021 до договору №170012 від 30.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу. Тому вказані додаткові угоди, на думку прокурора, мають бути визнані судом недійсними і з відповідача підлягають стягненню надмірно сплачені позивачем кошти в сумі 63610,34 гривень.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/12/25 визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025.
Процесуальні дії по справі
Ухвалою від 16.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.02.2025.
03.02.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 31.01.2025 (зареєстрований за вхідним №02.3.1-02/924/25).
05.02.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Мукачівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив від 05.02.2025 (зареєстрована за вхідним № 02.3.1-02/1084/25).
Враховуючи першу неявку представника позивача та відповідача у підготовче засідання, суд згідно ухвали від 13.02.2025 відклав підготовче засідання на 12.03.2025.
28.02.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника відповідача – адвоката Фартушок Т.І. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі від 28.02.2025 до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду в справі №907/19/24 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/2004/25).
Ухвалою суду від 12.03.2025 задоволено клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів: підготовче засідання призначено на 09.04.2025.
07.04.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Мукачівської окружної прокуратури надійшло заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи від 04.04.2025 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/3241/25).
07.04.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Мукачівської окружної прокуратури надійшла заява від 04.04.2025 про доповнення підстав позову (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3239/25).
Згідно ухвали від 09.04.2025 задоволено заяву прокурора про доповнення підстав позову від 04.04.2025 (зареєстровану за вхідним №02.3.1-02/3239/25), прийнято таку заяву до розгляду та вирішено здійснювати в подальшому розгляд справи з урахуванням поданої заяви прокурора про доповнення підстав позову від 04.04.2025. Також згідно ухвали від 09.04.2025 задоволено усне клопотання представника відповідача – Горінецького В.Й. про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 08.05.2025.
Згідно з ухвалою від 08.05.2025 суд задовольнив клопотання ТОВ «Закарпаттяенергозбут» від 28.02.2025 про зупинення провадження та зупинив провадження у справі № 907/12/25 до завершення перегляду судового рішення у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 920/19/24.
24.12.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі від 24.12.2025, в якій прокурор, повідомивши про завершення касаційного перегляду справи №920/19/24, просить поновити судове провадження у справі №907/12/25. 
Згідно ухвали від 12.01.2026 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 11.02.2026.
09.02.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від ТОВ «Закарпаттяенергозбут» надійшли додаткові пояснення від 09.02.2026 (зареєстровані за вх.№02.3.1-02/1131/26).
11.02.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від ТОВ «Закарпаттяенергозбут» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 10.02.2026 (зареєстроване за вх.№02.3.1-02/1222/26).
Згідно з ухвалою від 11.02.2026 суд задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 10.02.2026 та призначив підготовче засідання на 25.02.2026.
19.02.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача від 19.02.2026 (зареєстровані за вх.№02.3.1-02/1571/26).
25.02.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 25.02.2026 (зареєстроване за вх.№02.3.1-02/1772/26).
Згідно з ухвалою від 25.02.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 25.02.2026; закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 26.03.2026.
У судовому засіданні 26.03.2026 суд заслухав вступне слово прокурора та вступне слово представника відповідача, після чого згідно ухвали судом було задоволено усне клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні та призначено наступне судове засідання 29.04.2026.
У судовому засіданні 29.04.2026 суд дослідив письмові докази, а також пояснення учасників справи, що містяться в заявах по суті справи, відповідно до ст. 217 ГПК України оголосив про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів, після чого згідно ухвали судом було задоволено усне клопотання представника відповідача про оголошення перерви, яке мотивоване необхідністю надання додаткового часу для належної підготовки до судових дебатів; наступне судове засідання призначене на 13.05.2026.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 13.05.2026 у судових дебатах суд заслухав виступи з промовами (заключними словами) прокурора і представника відповідача, після чого суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення у цьому судовому засіданні.
Після повернення 13.05.2026 зі стадії ухвалення судового рішення, у порядку ч.ч. 1 та 6 ст. 240 ГПК України суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.
Згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Суть спору за позицією прокурора
В обґрунтування позовних вимог Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі виконавчого комітету Мукачівської міської ради зазначає, що 30.12.2020 за результатами переговорної процедури закупівлі №UA-2020-12-24-007720-c між замовником (позивачем у справі) та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (як постачальником) було укладено договір № 170012 про постачання електричної енергії. Відповідно до умов основного договору, сторони погодили обсяг постачання у кількості 331843 кВт/год за ціною 2,128716 грн за 1 кВт/год на загальну суму 706399,50 грн.
Прокурор вказує, що протягом 2021 року сторонами було укладено три додаткові угоди, якими змінено істотні умови договору в частині збільшення ціни за одиницю товару та зменшення обсягів закупівлі. Додатковою угодою №1 від 22.03.2021 ціну було підвищено до 2,306138 грн (на 8,34% від початкової). Додатковою угодою №2 від 25.06.2021 ціну збільшено до 2,4469048 грн (на 14,95% від ціни договору). Додатковою угодою №3 від 22.07.2021 ціну доведено до 2,545764 грн за 1 кВт/год, що становить загальне зростання на 19,59%.
Щодо додаткової угоди №1, то прокурор наголошує на відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на ринку на момент її укладення. Довідка Закарпатської торгово-промислової палати №Ц-16 від 23.02.2021 містила відомості лише за січень та першу декаду лютого 2021 року, що не є обґрунтуванням для зміни ціни у березні. Крім того, умови цієї угоди щодо застосування нової ціни ретроспективно з 01.03.2021 суперечать пункту 13.5 договору, яким передбачено обов`язкове повідомлення споживача про зміну умов за 20 днів до їх впровадження.
Стосовно додаткових угод №2 та №3, прокурор стверджує про їх пряму невідповідність вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та щодо цього прокурор посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, а також на висновки Верховного Суду у постановах від 16.04.2019 у справі №915/346/18 та від 12.09.2019 у справі №915/1868/18, згідно з якими загальне збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати 10% від первісної ціни, визначеної за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості підписаних додаткових угод. У даному випадку ціна зросла на 19,59%, що виходить за межі встановленого законом ліміту.
Крім цього, у заяві від 04.04.2025 про доповнення підстав позову, яка прийнята судом до розгляду відповідно до ухвали від 09.04.2025, Мукачівська окружна прокуратура зазначила, що додатковими підставами для визнання недійсними додаткових угод № 2 від 25.06.2021 та № 3 від 22.07.2021 є відсутність належного документального підтвердження коливання ціни на ринку у бік її збільшення, що є порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Відтак, прокурор зазначає, що внаслідок виконання вказаних додаткових угод замовником було здійснено оплату за спожиту електричну енергію за завищеними цінами, що підтверджується актами приймання-передачі та платіжними дорученнями. Зокрема, переплата за ціною додаткової угоди №1 склала 21323,6998 грн, за ціною додаткової угоди №2 - 9691,82687 грн, а за ціною додаткової угоди №3 - 32594,8092 грн. Отже, загальна сума безпідставно сплачених коштів Виконкомом на користь Товариства у зв`язку з укладенням спірних додаткових угод, що підлягає поверненню, становить 63610,3358 грн, тобто 63610,34 грн.
Аргументуючи недійсність спірних правочинів, прокурор вказує, що укладення додаткових угод без належних підстав нівелює мету публічних закупівель, порушує принципи добросовісної конкуренції та максимальної економії бюджетних коштів. Оскільки оспорювані угоди суперечать імперативним нормам закону та інтересам держави, то вони мають бути визнані недійсними з моменту їх укладення на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), а сплачені за ними кошти стягнуті з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України як такі, що збережені без достатньої правової підстави.
Представництво інтересів держави прокурором обґрунтовано тим, що виконавчий комітет Мукачівської міської ради, будучи головним розпорядником коштів та органом, уповноваженим на захист майнових інтересів територіальної громади, не вжив заходів до судового захисту навіть після офіційного повідомлення прокуратури. Така пасивна позиція замовника створює загрозу інтересам держави та є підставою для звернення прокурора до суду.
Позиція позивача
Виконком, будучи неодноразово повідомлений про розгляд справи, не надав суду пояснення, іншої заяви по суті позовних вимог.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Позиція відповідача
У відзиві на позовну заяву від 31.01.2025, відповідач повністю не визнає позовні вимоги щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення 63610,34 грн, вважаючи їх необґрунтованими. Свою позицію відповідач базує на тому, що він є ліцензованим учасником ринку електричної енергії та діяв у межах правового поля, визначеного Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії.
Щодо додаткової угоди №1 від 22.03.2021 відповідач вказує, що вона була укладена за ініціативою Товариства після направлення листа-пропозиції від 05.03.2021 з обґрунтуванням коливання ціни на ринку у січні - лютому 2021 року. Позивач листом від 18.03.2021 №364/01-28/2349 підтвердив правомірність підняття ціни та запропонував власну редакцію угоди, яка була підписана 22.03.2021. Відповідач наголошує, що зміна ціни відбулася в межах 10% ліміту. Аргументи прокурора про відсутність «належного документального підтвердження коливання ціни на ринку» відповідач вважає безпідставними, оскільки закон не містить визначення цього терміну. При цьому відповідач посилається на принцип «venire contra factum proprium» (заборона суперечливої поведінки), вказуючи, що позивач спочатку добровільно погодився на зміну ціни, а тепер оскаржує власні дії, що суперечить принципу добросовісності.
Стосовно додаткових угод №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 відповідач зазначає, що на момент їх укладення у правозастосовній практиці не було єдиного підходу до тлумачення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Тільки 24.01.2024 Велика Палата Верховного Суду у справі №922/2321/22 сформувала позицію щодо обмеження 10% як сукупного максимуму. До цього моменту існували протилежні висновки, зокрема Касаційного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №420/17618/21. Наявність окремих думок суддів Великої Палати після прийняття рішення від 24.01.2024, на думку відповідача, лише підтверджує відсутність чіткості та передбачуваності даної норми закону в період спірних правовідносин.
Відповідач стверджує, що п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції, що діяла на момент підписання угод, не відповідав критерію «якості закону», оскільки допускав множинне тлумачення. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Вєренцов проти України», «Щокін проти України» та «Свято-Михайлівська Парафія проти України», Товариство наголошує, що у разі неоднозначності закону органи держави повинні застосовувати підхід, найбільш сприятливий для особи. Стягнення коштів за таких умов відповідач розцінює як порушення права на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи викладені сторонами у інших заявах по суті справи
У відповіді на відзив від 05.02.2026, прокурор зазначає, що Товариство не надало жодних спростувань на обгрунтовані доводи позовної заяви, що спірні додаткові угоди №№1-3 укладені за відсутності доказів коливання ціни на ринку, а додаткові угоди №2 і №3 укладені з перевищенням дозволеного п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» збільшення ціни за одиницю товару до 10% (за наявності підтвердження коливання ціни такого товару на ринку).
Стосовно недійсності додаткової угоди №1 від 22.03.2021, прокурор вказує на відсутність належного документального підтвердження коливання ціни. Надана відповідачем довідка Закарпатської торгово-промислової палати №Ц-16 від 23.02.2021 містить дані лише за січень та першу декаду лютого 2021 року. Прокурор наголошує, що цей документ не відображає стан ринку станом на березень 2021 року (момент укладення угоди), а отже, не може бути правовою підставою для підвищення ціни згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Крім того, ціну було незаконно підвищено з 01.03.2021, тобто фактично «заднім числом» до підписання самої угоди, що прямо порушує п. 13.5 договору щодо обов`язкового повідомлення споживача про зміни за 20 днів до їх застосування.
Обґрунтовуючи незаконність додаткових угод №2 та №3, прокурор спирається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 24.01.2024 по справі №922/2321/22. Позиція полягає в тому, що встановлений законом 10% ліміт на збільшення ціни за одиницю товару є граничним і розраховується від початкової ціни, визначеної за результатами аукціону, незалежно від кількості укладених додаткових угод. Оскільки додатковою угодою №2 ціну було збільшено на 14,95%, а додатковою угодою №3 - на 19,59% від первинної вартості, ці правочини є недійсними, так як вони суперечать імперативним нормам законодавства про закупівлі.
Наостанок, прокурор відхиляє аргументи відповідача щодо застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначаючи, що посилання на практику Європейського суду не спростовують фактів порушення національного законодавства. Прокурор акцентує, що відповідач у відзиві фактично сам підтвердив обізнаність з остаточною позицією Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, яка підтримує логіку позовних вимог щодо неможливості перевищення 10% ліміту ціни протягом всієї дії договору.
У додаткових поясненнях від 09.02.2026, позиція відповідача базується на врахуванні правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №920/19/24 та №922/2321/22. Відповідач зазначає, що прокурор як на основну підставу для визнання недійсними додаткових угод №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 посилається на те, що обмеження у 10% є максимальним лімітом для зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від частоти таких змін. Розуміючи імперативність приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України щодо обов`язковості врахування висновків Верховного Суду, відповідач звертає увагу суду на принципи свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України) та презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).
Центральним аргументом відповідача є положення ст. 217 ЦК України та постанови Пленуму Верховного суду №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009, які передбачають можливість визнання правочину недійсним лише у певній частині, якщо він міг бути вчинений і без включення такої частини. Відповідач стверджує, що оскільки додаткова угода №1 від 22.03.2021 передбачала збільшення ціни до 2,306138 грн/кВт.год (що становить 8,34% від початкової ціни та входить у межі допустимих 10%), вона є цілком законною. Відтак, нарахування за актами №151808/3/1, №181444/3/1, №170012/3/1 від 25.03.2021, №151808/4/1 від 19.04.2021, №181444/4/1, №170012/4/1 від 20.04.2021, №151808/5/1 від 18.05.2021, №181444/5/1, №170012/5/1 від 20.05.2021, №151808/6/1 від 17.06.2021, №181444/6/1 та №170012/6/1 від 22.06.2021 не можуть бути підставою для стягнення коштів.
Відповідач наголошує, що додаткова угода №2 може бути визнана недійсною лише частково - у тій мірі, в якій ціна перевищує граничний ліміт у 10% від початкової ціни договору. Для розрахунку суми, що не підлягає стягненню, відповідач використовує граничну ціну 2,3415876 грн/кВт.год. Детальний аналіз актів споживання за наступні періоди виглядає так: за актом №151808/7/1 від 23.07.2021 (100 кВт.год) різниця становить 12,54 грн; за актом №181444/7/1 від 23.07.2021 (3812 кВт.год) - 477,71 грн; за актом №170012/7/1 від 23.07.2021 (24746 кВт.год) - 3101,10 грн; за актом №151808/8/1 від 18.08.2021 (277 кВт.год) - 56,56 грн; за актом №181444/8/1 від 20.08.2021 (5671 кВт.год) - 1157,89 грн; за актом №170012/8/1 від 20.08.2021 (20721 кВт.год) - 4230,74 грн; за актом №151808/9/1 від 27.09.2021 (50 кВт.год) - 10,20 грн; за актом №181444/9/1 від 27.09.2021 (1767 кВт.год) - 360,78 грн; за актом №170012/9/1 від 27.09.2021 (15786 кВт.год) - 3223,14 грн; за актом №151808/10/1 від 27.10.2021 (249 кВт.год) - 50,84 грн; за актом №181444/10/1 від 27.10.2021 (8124 кВт.год) - 1658,72 грн; за актом №170012/10/1 від 27.10.2021 (22852 кВт.год) - 4665,84 грн; та за актом №170012/10/1 від 01.12.2021 (2659 кВт.год) - 542,91 грн.
Підсумовуючи наведені дані, відповідач зазначає, що сумарний обсяг коштів, які можуть бути визнані надмірно сплаченими за умови часткової недійсності додаткової угоди №2 та дійсності додаткової угоди №1 становить 19548,97 грн. 
Враховуючи, що загальна сума позовних вимог прокурора складає 63610,34 грн, то відповідач вважає, що вимоги у розмірі 44061,37 грн (що дорівнює різниці між сумою позову та розрахованою відповідачем сумою) задоволенню не підлягають. Таким чином, відповідач обґрунтовує необхідність відмови у позові в частині 44061,37 грн, посилаючись на правомірність початкового підвищення ціни та можливість лише часткового визнання недійсною подальшої зміни ціни.
У запереченнях на додаткові пояснення від 19.02.2026, прокурор вказує на безпідставність застосування ст. 217 ЦК України щодо часткового визнання недійсними додаткових угод, оскільки ціна за одиницю товару є істотною умовою договору про закупівлю, а волевиявлення сторін при підписанні оспорюваних правочинів було спрямоване на встановлення конкретної ціни в цілому, що виключає можливість її «відсікання» чи поділу. Посилаючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у справах №922/2321/22 та №920/19/24, прокурор наголошує на імперативності положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та зазначає, що встановлений 10% ліміт збільшення ціни є сукупним пороговим значенням для всього строку дії договору, а не для кожного випадку внесення змін окремо, тому перевищення цього ліміту (на 14,95% у додатковій угоді №2 та на 19,59% у додатковій угоді №3 від початкової ціни) свідчить про недійсність таких додаткових угод.
Крім того, прокурор вважає контррозрахунок відповідача математичною маніпуляцією, спрямованою на легітимізацію ціни 2,3415876 грн, яка не погоджувалася у встановленому законом порядку, і стверджує, що через недійсність додаткових угод з моменту їх підписання єдиною законною залишається ціна за попередньою домовленістю, а всі надмірно сплачені кошти в сумі 63610,34 грн підлягають стягненню як безпідставно набуті на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки інший підхід порушував би принципи правової визначеності, добросовісної конкуренції та ефективного використання бюджетних коштів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
За результатом процедури закупівлі UA-2020-12-24-007720-с, виконавчим комітетом Мукачівської міської ради (у договорі – споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (у договорі – постачальник), разом іменовані як сторони, 30.12.2020 укладено договір №170012 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір).
Згідно з п. 1.1. договору, цей договір про закупівлю електричної енергії у постачальника є договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами за взаємною згодою сторін, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та абз.3,4 п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018.
Відповідно до п. 1.2. договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. Далі по тексту цього договору постачальник може іменуватися також учасник, а споживач - може іменуватися замовник. Крім того, постачальник або споживач можуть іменуватися сторона, а разом - сторони.
Згідно з п. 2.1. договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія), за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 331843 кВт/год відповідно до додатку 3 «Обсяги постачання електричної енергії Замовнику».
Відповідно до п. 2.2. договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
Згідно з п. 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
Відповідно до п. 3.2. договору, споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.
Згідно з п. 4.1. договору, для забезпечення безперервного надання послуг з постачання електричної енергії споживачу постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.
Відповідно до п. 5.1. договору, ціна цього договору становить 706399,5 грн, в тому числі ПДВ 117733,25 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Згідно з п. 5.2. договору, ціна (тариф) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії.
Відповідно до п. 5.3. договору, інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.
Згідно з п. 5.4. договору, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни у випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, інформаційно відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.
Відповідно до п. 5.5. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Згідно з п. 5.6. договору, розрахунки споживача за цим договором здійснюються на рахунок. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систем, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Відповідно до п. 5.7. договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Згідно з п. 5.10. договору, споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії безпосередньо оператору системи розподілу. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього Договору. Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунку за електричну енергію споживачу окремо вказувати плату за послугу з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п. 5.11. договору, споживач має право обрати на розрахунковий період іншого постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, за умов, що в нього с укладений договір про розподіл (передачу) електричної енергії з оператором системи та відсутня заборгованість за постачання електричної енергії перед діючим постачальником.
Згідно з п. 5.12. договору, порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної споживачем.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1. договору).
Згідно з п. 9.2. договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі:
- порушення позивачем строків розрахунків з постачальником – в розмірі, передбаченому сторонами в цьому договорі;
- відмови споживача надати представнику постачальника доступ до цього об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника;
Відповідно до п. 9.3. договору, постачальник відшкодовує споживачу збитки, понесені споживачем у зв`язку з припиненням постачання електричної енергії споживачу оператором системи на виконання неправомірного доручення постачальника, в обсягах, передбачених ПРРЕЕ.
Згідно з п. 11.1. договору, спори та розбіжності, що можуть виникнути із виконанні умов цього договору, у разі якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, або можуть бути вирішенні шляхом звернення споживача до інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії, що створюється постачальником згідно з положенням про інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії. затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12 березня 2009 року №299, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2009 року за №308/16324 (із змінами) (далі - Положення про ІКЦ). Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання сторін, встановленим ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ.
Згідно з п. 13.1. договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника. Якщо договір укладається в письмовій формі - то він набирає чинності з моменту підписання договору сторонами.
Відповідно до п. 13.2. договору, згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов?язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/ пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу івоземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, до застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Відповідно до п. 13.4. договору, дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
Згідно з п.13.5 договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не прийме нові умови. 
Невід`ємними частинами договору є укладені сторонами додатки: №1 (заява-приєднання до умов договору, в якій зазначені об`єкти споживача щодо поставки електричної енергії за договором), №2 (комерційна пропозиція №5/1-ПВЦ «Фактична оплата» для замовників: бюджетні установи, що обрали вільні ціни), №3 (обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу за період з січня по грудень 2021 року), №4 (порядок розрахунків за договором).
Отже, з п.п. 2.1., 5.1, 5.2 договору, додатку №2 (комерційної пропозиції) судом встановлено, що при укладенні договору за результатами процедури закупівлі №UA-2020-12-24-007720-c, сторонами визначено ціну товару (електричної енергії за 1 кВт/год) в сумі 2,128716 грн.
22.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради була укладена додаткова угода №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020 про таке:
У п. 1 додаткової угоди №1 зазначено, що, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до наявного коливання на ринку електричної енергії, сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару, що згідно договору становить 2,128716 грн не більше ніж на 10 відсотків у зв?язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору. 
В п. 2. додаткової угоди №1 зазначено, у зв`язку із застосуванням п. 1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п. 2.1 та договору у наступній редакції:
« 2.1. За цим договором постачальник продає Електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія), за кодом СРV за ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 312518 кВт/год»
У п. 3 додаткової угоди №1 зазначено, з урахуванням п. 1 цієї додаткової угоди №1 сторони домовились викласти п. 5.1 договору у наступній редакції: поставлено з 01.01.2021 по 28.02.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 80663, ціна за одиницю 2,128716 грн з ПДВ, сума – 171708,60 грн з ПДВ. Планований обсяг постачання з 01.03.2021 по 31.12.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 231855, ціна за одиницю 2,306138 грн з ПДВ. Загальна ціна договору становить 706399,50 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ - 117733,25 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
У п.п. , 4, 5, 6 додаткової угоди №1 зазначено, усі інші умови договору залишаються без змін. Дана додаткова угода №l до договору набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представника сторін та діє до закінчення строку дії договору, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань згідно договору. Дана додаткова угода №1 до договору складена українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною договору.
Згідно листа Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 13.11.2024 №3693/01-32/14924/42-24 підставою укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021 до договору був лист ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №001-21/9402 від 05.03.2021 «Про зміну ціни електричної енергії», до якого було додано цінову довідку Закарпатської Торгово-промислової палати (далі – ЗТПП) №Ц-16 за вихідним №15.06-07/57 від 23.02.2021. У відповідь на таке звернення Виконком згідно з листом за №364/01-28/2349 повернув ТОВ «Закарпаттяенергозбут» підписану додаткову угоду №1 з посиланням на наявність коливання ціни на ринку електричної енергії. 
Таким чином, на підставі додаткової угоди №1 від 22.03.2021 ціна електричної енергії за договором за 1 кВт/год збільшилась з 2,128716 грн до 2,306138 грн (для обсягів постачання з 01.03.2021), що становить зростання на 8,34% від початкової ціни, визначеної договором, за одночасного зменшення загального обсягу закупівлі електричної енергії з 331843 кВт/год до 312518 кВт/год. 
25.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради була укладена додаткова угода №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020 про таке:
У п. 1 додаткової угоди №2 зазначено, керуючись п.2 ч. 5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», враховуючи цінову довідку №Ц-45 від 01.06.2021 №15.06-07/190 сторони домовились з 01.07.2021 збільшити ціну за одиницю товару, що згідно додаткової угоди №l від 22.03.2021 до Договору становить 2,306138 грн з ПДВ, не більше ніж на 10 відсотків, у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, а саме: до 2,4669048 з ПДВ.
В п. 2 додаткової угоди №2 зазначено, з врахуванням п. 1 цієї додаткової угоди №1 сторони домовились викласти п. 2.1. договору у наступній редакції:
« 2.1. За цим Договором Постачальник продає Електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія), за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 304898 кВт/год» 
У п. 3 додаткової угоди №2 зазначено, з врахуванням п. 1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1. договору у наступній редакції: поставлено з 01.01.2021 по 28.02.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 80663, ціна за одиницю 2,128716 грн з ПДВ, сума – 171708,60 грн з ПДВ. Поставлено з 28.02.2021 по 01.07.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 114922, ціна за одиницю 2,306138 грн з ПДВ, сума – 265025,99 грн з ПДВ. Плановий обсяг постачання з 01.07.2021 по 31.12.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 109313, ціна за одиницю 2,4669048 грн з ПДВ, сума – 269664,91 грн з ПДВ. Загальна ціна договору становить 706399,50 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ - 117733,25 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
У п.п. 4, 5, 6 додаткової угоди №2 зазначено, усі інші умови договору залишаються без змін. Дана додаткова угода №2 до договору набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представника сторін та діє до закінчення строку дії договору, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань згідно договору. Дана додаткова угода до договору складена українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною договору.
Згідно листа Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 13.11.2024 №3693/01-32/14924/42-24 підставою для укладення додаткової угоди №2 від 25.06.2021 до договору була цінова довідка ЗТПП №Ц-45 за вихідним №15.06-07/190 від 01.06.2021 (про що також вказано у п.1 означеної додаткової угоди).
Таким чином, на підставі додаткової угоди №2 від 25.06.2021 ціна електричної енергії за договором за 1 кВт/год збільшилась з 2,128716 грн до 2,4669048 грн (для обсягів постачання з 01.07.2021), що становить зростання на 14,95% від початкової ціни, визначеної договором, за одночасного зменшення загального обсягу закупівлі електричної енергії з 331843 кВт/год до 304898 кВт/год.
22.07.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради була укладена додаткова угода №3 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020 про таке:
У п.1 додаткової угоди №3 сторони зазначили, що, керуючись п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», враховуючи цінову довідку №Ц-59/2 від 14.07.2021 №15.06-07/220 сторони домовились з 01.08.2021 збільшити ціну за одиницю товару, що згідно додаткової угоди №2 від 25.06.2021 до договору становить 2,4669048 грн з ПДВ, не більше ніж на 10 відсотків, у зв`язку із коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, а саме: до 2,545764 з ПДВ.
У п.2 додаткової угоди №3 вказано, що з врахуванням п. 1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п. 2.1. договору у наступній редакції: « 2.1. За цим договором постачальник продає Електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія), за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія. Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 302399 кВт/год».
Відповідно до п.3 додаткової угоди №3, з урахуванням п. 1 цієї додаткової угоди сторони домовились викласти п.5.1. договору у наступній редакції: поставлено з 01.01.2021 по 28.02.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 80663, ціна за одиницю 2,128716 грн з ПДВ, сума – 171708,60 грн з ПДВ. Поставлено з 28.02.2021 по 01.07.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 114922, ціна за одиницю 2,306138 грн з ПДВ, сума – 265025,99 грн з ПДВ. Поставлено з 01.07.2021 по 01.08.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 28658, ціна за одиницю 2,4669048 грн з ПДВ, сума – 70696,56 грн з ПДВ. Плановий обсяг поставки 01.08.2021 по 31.12.2021 електричної енергії кВт/год в кількості 78156, ціна за одиницю 2,545764 грн з ПДВ, сума – 198966,73 грн з ПДВ. Загальна ціна договору становить 706399,50 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ - 117733,25 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
В п.п. 4, 5, 6 додаткової угоди №3 зазначено, що усі інші умови договору залишаються без змін. Дана додаткова угода №3 до договору набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представника сторін та діє до закінчення строку дії договору, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань згідно договору. Дана додаткова угода №3 до договору складена українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною договору.
Згідно листа Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 13.11.2024 №3693/01-32/14924/42-24 підставою для укладення додаткової угоди №3 від 22.07.2021 до договору був лист ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №502-16/502/21 від 12.07.2021 «Про збільшення ціни електричної енергії відповідно до п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», до якого було додано цінову довідку ЗТПП №Ц-59/2 за вихідним №15.06-07/220 від 14.07.2021.
Таким чином, на підставі додаткової угоди №3 від 22.07.2021 ціна електричної енергії за договором за 1 кВт/год збільшилась з 2,128716 грн до 2,545764 грн (для обсягів постачання з 01.08.2021), що становить зростання на 19,59% від початкової ціни, визначеної договором, за одночасного зменшення загального обсягу закупівлі електричної енергії з 331843 кВт/год до 302399 кВт/год.
Отже, зважаючи на внесені зміни до договору на підставі укладених спірних додаткових угод №1, №2 і №3, ціна товару (електричної енергії за 1 кВт/год) загалом зросла з 2,128716 грн до 2,545764 грн, що становить зростання на 19,59% від початкової ціни, визначеної договором, за одночасного зменшення загального обсягу закупівлі електричної енергії з 331843 кВт/год до 302399 кВт/год.
За поставлену Товариством у січні – лютому 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №1181444/1/1 від 26.01.2021, №170012/1/1 від 26.01.2021, №151808/2/1 від 22.02.2021, №181444/2/1 від 22.02.2021, №170012/2/1 від 22.02.2021 Виконкомом здійснено оплату за ціною електричної енергії, яка визначена у договорі, тобто в сумі 2,128716 грн за 1 кВт/год, шляхом перерахування коштів платіжними дорученнями №19 від 26.01.2021. №18 від 26.01.2021. №99 від 22.02.2021, №96 від 22.02.2021, №94 від 22.02.2021.
У подальшому оплата здійснювалася за ціною на електричну енергію з урахуванням внесених додатковою угодою №1 від 22.03.2021 змін до договору, якою підвищено ціну до 2,306138 грн за 1 кВт/год.
Так, за поставлену Товариством у березні – червні 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/3/1 від 25.03.2021, №181444/3/1 від 25.03.2021, №170012/3/1 від 25.03.2021, №151808/4/1 від 19.04.2021, №181444/4/1 від 20.04.2021, №170012/4/1 від 20.04.2021, №151808/5/1 від 18.05.2021, №181444/5/1 від 20.05.2021, №170012/5/1 від 20.05.2021, №151808/6/1 від 17.06.2021, №181444/6/1 від 22.06.2021, №170012/6/1 від 22.06.2021 Виконкомом здійснено оплату за ціною електричної енергії, яка визначена у додатковій угоді №1 від 22.03.2021 до договору, тобто в сумі 2,306138 грн за 1 кВт/год, шляхом перерахування коштів згідно з платіжними дорученнями №188 від 24.03.2021 на суму 431,24 грн, №185 від 24.03.2021 на суму 26474,47 грн, №184 від 24.03.2021 на суму 53907,23 грн, №256 від 21.04.2021 на суму 410,50 грн, №255 від 21.04.2021 на суму 26218,49 грн, №254 від 21.04.2021 на суму 50884,94 грн, №321 від 21.05.2021 на суму 719,52 грн, №324 від 24.05.2021 на суму 13723,82 грн, №323 від 24.05.2021 на суму 44480,79 грн, №391 від 24.06.2021 на суму 168,35 грн, №385 від 24.06.2021 на суму 5723,83 грн, №384 від 24.06.2021 на суму 41888,70 грн
Таким чином, за поставлену Товариством у березні – червні 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/3/1 від 25.03.2021, №181444/3/1 від 25.03.2021, №170012/3/1 від 25.03.2021, №151808/4/1 від 19.04.2021, №181444/4/1 від 20.04.2021, №170012/4/1 від 20.04.2021, №151808/5/1 від 18.05.2021, №181444/5/1 від 20.05.2021, №170012/5/1 від 20.05.2021, №151808/6/1 від 17.06.2021, №181444/6/1 від 22.06.2021, №170012/6/1 від 22.06.2021 Виконкомом здійснено переплату коштів у загальній сумі 21323,6998 грн – при здійсненні оплати за поставлену електричну енергію за ціною 1 кВт/год у сумі 2,128716 грн на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020.
За поставлену Товариством у липні 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/7/1 від 23.07.2021, №181444/7/1 від 23.07.2021, №170012/7/1 від 23.07.2021 Виконкомом здійснено оплату за ціною електричної енергії, яка визначена у додатковій угоді №2 від 25.06.2021 до договору, тобто в сумі 2,4669048 грн за 1 кВт/год, шляхом перерахування коштів платіжними дорученнями №448 від 22.07.2021 на суму 246,70 грн, №452 від 22.07.2021 на суму 9403,84 грн, №450 від 22.07.2021 на суму 61046,03 грн.
Таким чином, за поставлену Товариством у липні 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/7/1 від 23.07.2021, №181444/7/1 від 23.07.2021, №170012/7/1 від 23.07.2021 Виконкомом здійснено переплату коштів у загальній сумі 9691,82687 грн – при здійсненні оплати за поставлену електричну енергію за ціною 1 кВт/год у сумі 2,128716 грн на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020.
За поставлену Товариством у серпні – листопаді 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/8/1 від 18.08.2021, №181444/8/1 від 20.08.2021, №170012/8/1 від 20.08.2021, №151808/9/1 від 27.09.2021, №181444/9/1 від 27.09.2021, №170012/9/1 від 27.09.2021, №151808/10/1 від 27.10.2021, №181444/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 01.12.2021 Виконкомом здійснено оплату за ціною електричної енергії, яка визначена у додатковій угоді №3 від 22.07.2021 до договору, тобто в сумі 2,545764 грн за 1 кВт/год, шляхом перерахування коштів платіжними дорученнями №521 від 25.08.2021 на суму 705,18 грн, №516 від 25.08.2021 на суму 14437,03 грн, №519 від 25.08.2021 на суму 52750,78 грн, №590 від 27.09.2021 на суму 127,28 грн, №593 від 27.09.2021 на суму 4498,37 грн, №592 від 27.09.2021 на суму 40187,44 грн, №657 від 26.10.2021 на суму 633,90 грн, №654 від 26.10.2021 на суму 20681,78 грн, №653 від 26.10.2021 на суму 58175,80 грн, №746 від 01.12.2021 на суму 6764,89 грн. 
Таким чином, за поставлену Товариством у серпні – листопаді 2021 року електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/8/1 від 18.08.2021, №181444/8/1 від 20.08.2021, №170012/8/1 від 20.08.2021, №151808/9/1 від 27.09.2021, №181444/9/1 від 27.09.2021, №170012/9/1 від 27.09.2021, №151808/10/1 від 27.10.2021, №181444/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 01.12.2021 Виконкомом здійснено переплату коштів у загальній сумі 32594,8092 грн – при здійсненні оплати за поставлену електричну енергію за ціною 1 кВт/год у сумі 2,128716 грн на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020.
Відтак, загальна сума переплати за додатковими угодами №1, №2 і №3 до договору становить 63610,3358 грн (21323,6998 грн + 9691,82687 грн + 32594,8092 грн), тобто 63610,34 грн.
Вказуючи на відсутність належного документального підтвердження коливання ціни на ринку у бік її збільшення, прокурор стверджує про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, укладеного сторонами на підставі здійсненої процедури закупівлі. 
Прокурор стверджує на протиправну ретроспективну (з 01.03.2021) дію в часі додаткової угоди №1 від 22.03.2021, що суперечить умовам договору.
Крім цього, зазначаючи неправомірне перевищення встановленого чинним законодавством 10% ліміту підняття ціни товару, що є прямим порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор вказує на наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021.
Водночас, стверджуючи про відсутність підстав для оплати за поставлену Товариством Виконкому впродовж березня – листопада 2021 року електричну енергію по цінах, які визначені відповідно до спірних додаткових угод №1, №2 та №3, прокурором здійснено перерахунок вартості поставленої електричної енергії за ціною 1 кВт/год в сумі 2,128716 грн (з ПДВ), яка визначена згідно з первісними умовами договору. Відтак, згідно з доводами прокурора, загальна сума переплати за всіма спірними додатковими угодами до договору за поставлену в березні – листопаді 2021 року електричну енергію становить 63610,3358 грн (тобто 63610,34 грн), а саме: згідно додаткової угоди №1 - 21323,6998 грн, додаткової угоди №2 - 9691,82687 грн, додаткової угоди №3 - 32594,8092 грн.
Відповідач у відзиві та під час судового засідання проти позову заперечував, наголошуючи на правомірності та законності укладення оскаржуваних додаткових угод. За позицією відповідача, зміна ціни одиниці товару відбувалася у зв`язку з коливанням ціни на ринку, що підтверджується доданими до листів-пропозицій ціновими довідками, а кожне окреме підвищення ціни не перевищувало встановлений чинним законодавством 10% ліміт, визначений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Відтак, відповідач стверджує, що отримані за договором кошти є правомірною оплатою за фактично поставлений товар, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Водночас, у додаткових поясненнях від 09.02.2026 та під час судового розгляду представник відповідача наголошував на правомірності додаткової угоди №1 від 22.03.2021, оскільки ціна електроенергії за нею була збільшена за наявності коливання ціни на ринку, не більше ніж на 9,99 %, що не перевищує ліміт, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». А тому, на думку відповідача, твердження прокурора про наявність переплати за період березня – червня 2021 року є необґрунтованими. При цьому відповідач зазначає, що оскільки на ринку електричної енергії відбувалися зміни (коливання) у бік збільшення ціни електричної енергії, а обмеження щодо строків зміни ціни до цього товару не застосовуються, наступна додаткова угода №2 може бути визнана недійсною лише в частині, що перевищує 10% від ціни за договором (з урахуванням правомірного укладення додаткової угоди №1), у зв`язку з чим, згідно з наведеним у відзиві контррозрахунком, до стягнення може підлягати лише сума в розмірі 19548,97 грн, тоді як у задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки ці кошти отримані в межах правомірного десятивідсоткового збільшення ціни одиниці товару.
Правове обґрунтування і оцінка суду
Щодо представництва прокурором інтересів позивачів
Згідно положень ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
За змістом ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Згідно з абз.1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Згідно з положеннями ч.ч. 3-5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Водночас п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках та у порядку, що визначені законом.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17).
У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» необхідністю захисту порушених законних економічних (матеріальних) інтересів держави у цілому.
Так, державний та місцеві бюджети є однією з головних ланок фінансової системи нашої країни, за рахунок якої забезпечується виконання покладених на неї функцій. При цьому виконання державного та місцевих бюджетів за видатками реалізується у більшій своїй частині завдяки здійсненню закупівель товарів, робіт та послуг. Завдяки чіткому та ефективному функціонуванню бюджетної сфери забезпечуватиметься й належне фінансування господарської та соціальної сфери, зокрема, своєчасно виплачуватиметься заробітна плата, пенсії, стипендії та інші платежі, бюджетні кошти використовуватимуться за цільовим призначенням.
Тільки належне дотримання всіма учасниками бюджетних відносин законодавчих норм та своєчасне поновлення порушених державних інтересів у цій сфері сприятиме ефективному функціонуванню усієї бюджетної системи України.
Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Неефективне використання (безпідставне витрачання) бюджетних коштів порушує державні інтереси у зазначеній сфері, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що унеможливить фінансування видатків бюджетів, у тому числі захищених.
Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 5 даного Закону. А тому порушення процедури публічних закупівель та укладення відповідних додаткових угод унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і порушило інтереси держави.
Отже, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
У п.140 постанови від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду вказала такі узагальнюючі висновки щодо права звернення прокурора до суду в інтересах держави:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Отже, перший «виключний випадок» представництва прокурором інтересів держави передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює неналежно.
«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічна правова позиція про застосування вказаних норм права викладена в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі №924/1237/17, від 06.02.2019 у справі №927/246/18, від 22.10.2019 у справі №914/648/17, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.
У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», висловив позицію про те, що під ним потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (п. 2 резолютивної частини).
У даному спорі уповноваженим суб`єктом владних повноважень є Виконавчий комітет Мукачівської міської ради.
За змістом ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.
Частиною 5 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Згідно зі ст. 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень (п. 3 ч. 1 ст. 26 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Таким чином, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за використанням бюджетних коштів, усупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» неналежним чином реалізував свої повноваження у бюджетній сфері, укладаючи додаткові угоди, якими безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів.
Крім цього, оцінюючи підстави для звернення прокурора з даним позовом, судом проаналізовано поведінку Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, у повноваженнях якої входить контроль за використанням бюджетних коштів, та враховано, що бездіяльність позивача призводить до недотримання безпідставно отриманих відповідачем бюджетних коштів на підставі укладених спірних додаткових угод, що суттєво послаблює дохідну частину місцевого бюджету.
Щодо нездійснення/неналежного здійснення органами, уповноваженими державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах (у даній справі Виконавчого комітету Мукачівської міської ради) дій щодо захисту інтересів держави протягом розумного строку після того, як прокурор повідомив йому про можливе порушення інтересів держави, що дало правові підстави прокурору для заявлення цього позову, то суд зазначає таке.
Як було вказано вище, «нездійснення або неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» обґрунтовується та доводиться прокурором у кожному конкретному випадку самостійно з огляду на конкретні обставини справи.
Згідно з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
30.10.2024 Мукачівською окружною прокуратурою Закарпатської області до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради скеровано лист в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» № 07.51-95-9437 вих-24 про порушення вимог чинного законодавства під час використання коштів бюджету, які призвели до нераціонального використання бюджетних коштів, що свідчить про порушення інтересів територіальної громади.
З отриманих відповідей від 13.11.2024 за №3693/01-32/14924/42-24 та від 20.11.2024 за №3758/01-32/42-24 встановлено, що Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради не вжито будь-яких заходів з відновлення порушених інтересів, у тому числі шляхом звернення до суду.
У питаннях дотримання прокурором приписів ст.23 Закону «Про прокуратуру» суд виходить з того, що критерій «розумності» строку має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально. Обчислення розумного строку для реагування відповідного органу повинно враховувати не лише останні повідомлення прокурора про звернення до суду, а й попередні листування щодо виявленого порушення.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначив, що прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зроблено висновок, згідно з яким факт незвернення до суду органу, уповноваженого державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, з позовом свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо необхідного захисту, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян членів територіальної громади та звернення до суду з позовом.
Отже, норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не встановлення причин нездійснення уповноваженими органами своїх функцій щодо захисту інтересів держави.
Отже, зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підстави для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мукачівської міської ради.
Поряд з цим, Мукачівською окружною прокуратурою Закарпатської області дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим попередньо до пред`явлення позову Виконавчий комітет Мукачівської міської ради було повідомлено щодо вжиття заходів представницького характеру шляхом пред`явлення позовної заяви до Господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мукачівської міської ради шляхом направлення відповідного листа №07.51-95-10885ВИХ-24 від 26.12.2024.
Щодо спірних правовідносин
За положеннями ч.1 ст. 173 ГК України (тут і далі – в редакції на час виникнення і дії спірних правових відносин) (далі – ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в статтях 509 і 526 ЦК України.
До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою укладений між позивачем і відповідачем за результатами процедури закупівлі правочин договір №170012 від 30.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу - є договором поставки.
В силу ст. 712 ЦК України і ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Згідно із ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч.ч. 1 та 5 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За ч. 2 ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.
Як було вказано вище, вказуючи про відсутність належного документального підтвердження коливання ціни на ринку у бік її збільшення, прокурор стверджує про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 та щодо додаткової угоди №1 – то прокурор додатково зазначає про протиправну ретроспективну (з 01.03.2021) дію в часі означеної додаткової угоди №1 від 22.03.2021, що суперечить умовам договору.
Водночас, зазначаючи одночасно як про відсутність належного документального підтвердження коливання ціни на ринку у бік її збільшення, так і про перевищення встановленого чинним законодавством 10% ліміту збільшення ціни від початково визначеної сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, що є порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор вказує про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №2 від 25.06.2021 (якою ціну підвищено на 14,95% від початкової ціни договору) та № 3 від 22.07.2021 (якою ціну підвищено на 19,59% від початкової ціни договору) до договору № 170012 від 30.12.2020.
Враховуючи, що договір про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, який прокурором визначено в якості підстави заявленого позову, укладено сторонами за наслідком проведеної позивачем процедури публічної закупівлі за бюджетні кошти (UA-2020-12-24-007720-c), то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про публічні закупівлі».
При визначенні редакції Закону України «Про публічні закупівлі», норми якого підлягають застосуванню до спірних правових відносин, враховуючи дату укладення договору №170012 від 30.12.2020 та наступні дати укладення спірних додаткових угод, суд враховує правові позиції, наведені у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №916/744/18 та від 26.01.2022 у справі №910/21013/20.
Так, у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №916/744/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю до Державного підприємства про зобов`язання укласти додаткову угоду з додатками до договору зазначено, що «право сторін на зміну істотних умов договору у певних визначених випадках передбачалось ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", який був чинним станом на дату укладення між сторонами у справі договору про закупівлю.
У пунктах 4.40 - 4.42 постанови від 26.01.2022 у справі №910/21013/20 з посиланням на правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №916/744/18, Верховний Суд зазначив, що, враховуючи те, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір про закупівлю робіт за державні кошти (підряд) є підставою виникнення між сторонами цього договору взаємних прав та обов`язків, а правовідносини сторін на підставі зазначеного договору виникли під час дії Закону України «Про здійснення державних закупівель» до набрання чинності Законом України «Про публічні закупівлі», то відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, зокрема в частині наявності прав на внесення змін до договору, підстав та порядку їх внесення, підлягає застосуванню саме Закон України «Про здійснення державних закупівель», який був чинним станом на час укладення між сторонами у справі договору про закупівлю.
Отже, враховуючи, що договір про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, який прокурором визначено в якості підстави заявленого позову, укладено сторонами за наслідком проведеної позивачем процедури закупівлі за бюджетні кошти, то до спірних правовідносин тут і надалі підлягають застосуванню приписи Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції станом на 30.12.2020 (тобто у редакції станом на дату укладення договору №170012 від 30.12.2020), зокрема положення ст. 41 вказаного Закону, якими регламентовано порядок зміни істотних умов договору про закупівлю та встановлено обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни на ринку.
При наданні оцінки спірним правовідносинам суд враховує, що відповідно до преамбули до Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Як передбачено, ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
Згідно п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» замовниками є суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. До замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема, органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 922 договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із ч.ч. 3 і 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.
Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду. Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін.
За встановленими у даній справі обставинами, в момент підписання сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020 між ними досягнуто згоди щодо істотних умов предмета закупівлі, зокрема, обсягу закупівлі, ціни предмета закупівлі, встановивши останню в розмірі 2,128716 грн за 1 кВт/год електроенергії (з ПДВ).
Водночас, надалі протягом березня 2021 року — липня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020 сторонами укладено ряд спірних додаткових угод: №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021, №3 від 22.07.2021, якими повторно і неодноразово збільшувалася ціна 1 кВт/год електроенергії.
Надаючи оцінку доводам прокурора про недійсність додаткових угод №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021, №3 від 22.07.2021 до договору №170012 від 30.12.2020, як таких, що укладені з порушенням вимог чинного на час їх укладення законодавства України про публічні закупівлі, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
При цьому, суд враховує, що відповідне збільшення ціни товару до договору за результатом процедури закупівлі сторонами договору повинно бути доведено та документально підтверджено факт коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення за період з дати укладення відповідно основного договору до дати укладення додаткової угоди №1, від дати укладення додаткової угоди №1 до дати укладення додаткової угоди №2, а також від дати укладення додаткової угоди №2 до дати укладення додаткової угоди №3.
Крім того, положеннями п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено можливість зміни істотних умов договору про закупівлю в разі зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Як встановлено вище судом, наслідком внесення сторонами змін до договору стало збільшення ціни 1 кВт/год електричної енергії, а саме:
- додатковою угодою №1 від 22.03.2021 сторонами збільшено ціну 1 кВт/год електроенергії з 2,128716 грн до 2,306138 грн з ПДВ;
- додатковою угодою №2 від 25.06.2021 сторонами збільшено ціну 1 кВт/год електроенергії з 2,306138 грн до 2,4469048 грн з ПДВ;
- додатковою угодою №3 від 22.07.2021 сторонами збільшено ціну 1 кВт/год електроенергії з 2,4469048 грн до 2,545764 грн з ПДВ.
Отже, зважаючи на внесені зміни до договору на підставі укладених спірних додаткових угод №1, №2, №3 ціна товару (електричної енергії за 1 кВт/год) загалом зросла з 2,128716 грн до 2,545764 грн, що становить 19,59%.
Підставою внесення означених змін в договір згідно усіх спірних додаткових угод відповідно до пояснень відповідача та долучених до матеріалів справи доказів (зокрема, згідно листа Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 13.11.2024 №3693/01-32/14924/42-24) сторонами договору визначено листи ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на адресу Виконкому, до яких долучені цінові довідки Закарпатської торгово-промислової палати, зокрема:
- підставою укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021 був лист ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №001-21/9402 від 05.03.2021 «Про зміну ціни електричної енергії», до якого було додано цінову довідку ЗТПП №Ц-16 за вихідним №15.06-07/57 від 23.02.2021;
- підставою укладення додаткової угоди №2 від 25.06.2021 була цінова довідка ЗТПП №Ц-45 за вихідним №15.06-07/190 від 01.06.2021 (про що також вказано у п.1 означеної додаткової угоди);
- підставою укладення додаткової угоди №3 від 22.07.2021 був лист ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №502-16/502/21 від 12.07.2021 «Про збільшення ціни електричної енергії відповідно до п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», до якого було додано цінову довідку ЗТПП №Ц-59/2 за вихідним №15.06-07/220 від 14.07.2021.
При цьому, вказані листи ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №001-21/9402 від 05.03.2021 «Про зміну ціни електричної енергії», №502-16/502/21 від 12.07.2021 «Про збільшення ціни електричної енергії відповідно до п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та цінові довідки Закарпатської ТПП №Ц-16 за вихідним №15.06-07/57 від 23.02.2021, №Ц-45 за вихідним №15.06-07/190 від 01.06.2021 і №Ц-59/2 за вихідним №15.06-07/220 від 14.07.2021, як підстави укладення додаткових угод №1, №2, №3, критично оцінюються судом, позаяк такі не містять інформації щодо коливання ціни на електричну енергію, що за змістом вищенаведених приписів ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни.
Відтак, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у своїх листах №001-21/9402 від 05.03.2021 та №502-16/502/21 від 12.07.2021 не надало належного документального підтвердження, яке б давало можливість встановити дійсне збільшення ціни товару та відсоток такого збільшення порівняно з датою укладення договору, а не шляхом вибору довільного періоду порівняння.
Щодо цього, суд зазначає, що належним доказом у листах №001-21/9402 від 05.03.2021, №502-16/502/21 від 12.07.2021 на підтвердження наявності відповідного коливання ціни могли б вважатися аналітичні матеріали щодо порівняння середньозважених цін на електричну енергію, починаючи з 30.12.2020 до 05.03.2021, і надалі до 12.07.2021 (тобто від дня укладення договору до дати складання означених листів Товариства №001-21/9402 від 05.03.2021, №502-16/502/21 від 12.07.2021, які були підставами укладення додаткових угод №1 і №3) та які б давали можливість встановити дійсне збільшення ціни товару, відсоток такого збільшення порівняно з датою укладення договору, в який пропонується внести зміни, а не шляхом вибору довільного періоду порівняння та застосування, у зв`язку з цим, непідтверджених пропорцій збільшення ціни.
Крім цього, в обґрунтування свого права на підписання додаткових угод №1, №2 і №3 та збільшення ціни договору ТОВ ТОВ «Закарпаттяенергозбут» надало цінову довідку ЗТПП №Ц-16 за вихідним №15.06-07/57 від 23.02.2021 (яка долучена до листа №001-21/9402 від 05.03.2021) як підстава укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021; цінову довідку ЗТПП №Ц-45 за вихідним №15.06-07/190 від 01.06.2021 як підставу укладення додаткової угоди №2 від 25.06.2021 (про що зазначено у п.1 означеної додаткової угоди); цінову довідку ЗТПП №Ц-59/2 за вихідним №15.06-07/220 від 14.07.2021 (яка долучена до листа №502-16/502/21 від 12.07.2021) як підстава укладення додаткової угоди №3 від 22.07.2021.
Разом з тим, вказані довідки не містять динаміку ціни на електричну енергію, аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку, які б могли бути підставами укладення спірних додаткових угод. 
Відповідно до приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» внесення змін до договору про закупівлю в залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. 
Відтак, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Таким чином, лише документи компетентного органу, які містять інформацію про коливання ціни такого товару на ринку, можуть бути підставою для внесення змін до договору в частині визначення ціни. В свою чергу довідки інформативного характеру до таких не відносяться. Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.
Більше того, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є не прогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Також суд зазначає, що оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, то, виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній конюктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.
На підставі викладеного, належні довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Однак, надані ТОВ «Закарпаттяенергозбут» довідки Закарпатської ТПП (як підстави укладення додаткових угод №№1 – 3) не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази на підтвердження факту коливання ціни на товар. У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Суд враховує, що у додаткових поясненнях від 09.02.2026 та під час судового розгляду представник відповідача наголошував на правомірності додаткової угоди №1 від 22.03.2021, оскільки ціна електроенергії за нею була збільшена за наявності коливання ціни на ринку, не більше ніж на 9,99 %, що не перевищує ліміт, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Водночас, зазначаючи про специфіку ринку електричної енергії, який є мінливим, відповідач вказав на можливість визнання наступної додаткової угоди №2 недійсної лише в тій частині, що перевищує ціну, погоджену в першій додатковій угоді, з урахуванням можливості сторін збільшити ціну товару за договором до 10%. А відтак, на думку відповідача, враховуючи можливість визнання недійсною часткової додаткової угоди №2 в частині, що перевищує 10% від ціни за договором (з урахуванням правомірного укладення додаткової угоди №1) до стягнення може підлягати лише сума в розмірі 19548,97 грн, тоді як у задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки ці кошти отримані в межах правомірного десятивідсоткового збільшення ціни одиниці товару.
Суд відхиляє такі доводи відповідача, викладені у додаткових поясненнях від 09.02.2026 та надані представником відповідача під час судового розгляду, щодо правомірності укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021 на тій підставі, що ціна за нею була збільшена до 2,306138 грн за 1 кВт/год, що становить 8,34 % від ціни за договором, що не перевищує ліміт, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Підсумовуючи наведене вище і щодо означених доводів відповідача, суд зазначає, що листи з додатками ТОВ «Закарпаттяенергозбут» №001-21/9402 від 05.03.2021 «Про зміну ціни електричної енергії» і №502-16/502/21 від 12.07.2021 «Про збільшення ціни електричної енергії відповідно до п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», як підстави укладення додаткових угод №1 та №3, не містять належної інформації щодо об`єктивного коливання ціни на електричну енергію, що за змістом вищенаведених приписів ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни. У вказаних документах не наведено вичерпну динаміку зміни ціни в бік збільшення, у них відсутній ґрунтовний аналіз вартості електроенергії на конкретну дату у порівнянні з ціною, визначеною за результатами аукціону, чи будь-які інші дані, які б підтверджували реальне коливання ціни електроенергії на ринку, починаючи з дати укладення договору (30.12.2020) і до дати пропонованих змін, а відтак наведені документи не можуть вважатися належним обґрунтуванням для зміни істотних умов договору.
Крім цього, підсумовуючи наведене вище, щодо цінових довідок Закарпатської ТПП №Ц-16 за вихідним №15.06-07/57 від 23.02.2021, №Ц-45 за вихідним №15.06-07/190 від 01.06.2021 і №Ц-59/2 за вихідним №15.06-07/220 від 14.07.2021, як підстав укладення додаткових угод №1, №2, №3, то суд зазначає, що такі довідки носять виключно інформативний характер (про що зазначено у примітках цих довідок) і не можуть розглядатися як самостійні документи, що автоматично підтверджують правомірність пропорційного збільшення ціни без аналізу ринкової кон`юнктури в цілому.
В той же час, в ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
При цьому, суд зазначає, що наявність факту збільшення ціни за одиницю товару за змістом вищенаведених приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.
Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Аналогічна правова міститься у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/4474/17, постанові Вищого господарського суду України від 15.05.2014 у справі №904/3255/13.
Крім того, переглядаючи вказані справи за касаційними скаргами відповідачів, Верховний Суд погодився із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Для внесення змін до умов договору щодо ціни товару визначальним є не просто коливання ціни, а й те, що таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами. Суд звернув увагу, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведеним, документально підтвердженим. Тобто відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Так, Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначив, що метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Отже, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.
Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд зазначає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод), а підвищення більш як на 10% шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є недобросовісною діловою практикою з боку Продавця.
Відповідна правова позиція послідовно викладається у постановах Верховного Суду від 19.07.2022 у справі №927/568/21; від 09.06.2022 №927/636/21; від 31.05.2022 №927/515/21; від 25.11.2022 №927/563/20.
Суд враховує, що у постанові від 18.07.2023 у справі №916/944/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Метою регулювання, передбаченого ч. 5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.05.5023 у справі №910/17520/21, від 13.04.2023 у справі №908/653/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 15.06.2022 у справі №924/674/21).
Щодо підстав виникнення у відповідача права змінити вартість електричної енергії, що поставляється за договором за результатом процедури закупівлі у зв`язку із коливанням цін на ринку, у постанові від 18.07.2023 у справі №916/944/22 Верховний Суд зазначив, що при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.
Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в наведених постановах Верховного Суду.
Підсумовуючи наведене, суд виснує, що спірні додаткові угоди №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021, №3 від 22.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, укладені між Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Закарпатської області та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у порушення вимог підпункту 2 пункту 13.2 договору та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто укладені за відсутності належного документально підтвердженого коливання цін такого товару (електричної енергії) на ринку на дату зміни або пропонування зміни порівняно з ціною, визначеною у договорі (або попередній законній додатковій угоді). 
Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 надано висновок про застосування законодавства про публічні закупівлі в цій частині, за яким у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Від наведеної правової позиції Велика Палата Верховного Суду не відступила і у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24, зазначивши, що «…зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії».
Підсумовуючи наведене, суд виснує, що спірні додаткові угоди №2 від 25.06.2021 і №3 від 22.07.2021 до договору №170012 від 30.12.2020 укладені з перевищенням встановленого чинним законодавством 10% ліміту збільшення ціни (яке в сукупності склало 19,59%), що є істотним порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що додаткова угода №1 є правомірною, а угода №2 може бути визнана недійсною лише в частині, що перевищує ціну, встановлену додатковою угодою №1 (тобто що перевищує 10% від ціни за договором), і щодо таких аргументів відповідача суд додатково зазначає таке.
Відповідно до положень ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Положеннями ч. 1 ст. 638 цього ж Кодексу визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Верховний Суд у п.п. 43– 46 постанови від 14.04.2026 у справі №916/2036/24 за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод до договору на постачання електричної енергії зазначив, що правові наслідки недійсності окремих частин правочину встановлені ст. 217 ЦК України, згідно з якою недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Тобто умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому. Такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 12.03.2018 у справі №910/22319/16, від 11.08.2021 у справі №926/324/20 та від 18.11.2021 у справі №907/12/19.
Стаття 180 ГК України визначає, що істотними умовами договору, без погодження яких укладення господарського договору неможливе, є предмет, ціна та строк дії договору (частина третя).
У цьому випадку ціна товару є істотною умовою договору та додаткових угод до нього, а тому оспорювані правочини можуть бути визнані недійними лише повністю (п .46 постанови Верховного Суду від 14.04.2026 у справі №916/2036/24).
Отже, внесення змін до договору про закупівлю в частині збільшення ціни на підставі додаткових угод №2 і №3 понад встановлені в п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ліміти a priori не може вважатися таким, що відповідає меті здійснення та принципам публічних закупівель, оскільки нівелює саме значення проведення закупівлі та надає змогу учасникам закупівлі свідомо занижувати її початкову ціну, що, в свою чергу, спотворює конкуренцію та порушує принципи максимальної економії та ефективності закупівлі.
Окремо суд погоджується з доводами прокурора про порушення при укладенні додаткової угоди №1 від 22.03.2021 сторонами договору умов п.13.5 договору, та, як наслідок, порушення положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», якими регламентовано порядок внесення змін до істотних умов договору після його підписання в бік збільшення за одиницю електричної енергії не більше ніж на 10 відсотків у разі документально підтвердженого коливання ціни на ринку. 
Так, відповідно до п. 13.5. договору, постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не прийме нові умови
Підпункт 2 пункту 13.2 договору передбачає, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку, зокрема: збільшення ціни за одиницю товару на 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної договором про закупівлю. 
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду. Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін.
Проте, як встановлено судом, у додатковій угоді №1 від 22.03.2021 сторони передбачили, що її дія поширюється на відносини, які виникли з 01.03.2021.
Отже, спірна додаткова угода №1 була укладена з порушенням вимог умов п. 13.5. договору, та, як наслідок, з порушенням положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки змінена в бік збільшення ціна електричної енергії безпідставно застосовувалася до періоду, що передував даті укладення цієї додаткової угоди (ретроспективно). Це призвело до того, що за електричну енергію, яка вже була спожита до дня укладення додаткової угоди №1, оплата (з урахуванням встановлених судом обставин) здійснювалася за значно вищою ціною, ніж була чинною на момент фактичного постачання.
Щодо посилання представника відповідача в судовому засіданні на ст. 631 ЦК України як на підставу укладення спірної додаткової угоди №1 з метою поширення її дії на минулий період, суд зазначає про обов`язковість дотримання спеціальних норм Закону України «Про публічні закупівлі», за змістом яких зміна істотних умов договору про закупівлю (ціни) після виконання постачальником зобов`язання з передачі товару за певну ціну не допускається.
Отже, зазначаючи про порушення умов п. 13.5. договору, та, як наслідок, порушення положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо безпідставного збільшення ціни електричної енергії до дня укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021, а саме: безпідставного застосування такої ціни з 01.03.2021 за вже поставлену Товариством Виконкому електричну енергію, суд звертає увагу, що у п.54 постанови від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що із системного тлумачення наведених у постанові норм ЦК України, ГК України та Закону № 922 вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Отже, у даній справі сторони, поширюючи дію додаткової угоди №1 від 22.03.2021 на вже поставлений з 01.03.2021 товар, фактично змінили ціну за одиницю енергії, яка вже була отримана Виконкомом, що прямо суперечить принципам законності та прозорості публічних закупівель. Таке збільшення ціни призвело до необґрунтованої виплати бюджетних коштів на користь Товариства, що підлягає стягненню як надмірно сплачена сума.
Поряд з цим, суд не враховує аргументи відповідача з посиланням на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №420/17618/21 щодо застосування п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно з якою сторони договору про закупівлю можуть вносити необмежену кількість разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10% за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
З цього приводу суд зазначає, що у пунктах 64 – 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначено таке:
« 64. Ураховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками Касаційного адміністративного суду, наведеними в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 420/17618/21, за обставинами якої сторони договору про закупівлю бензину шляхом укладення двох додаткових угод збільшили ціну за 1 кг вказаного товару на 20,36 %. Касаційний адміністративний суд відхилив касаційну скаргу Держаудитслужби, вважаючи вказані дії сторін публічної закупівлі законними, та зазначив: «Замовник може протягом дії договору про закупівлю змінювати його істотні умови в залежності від коливання ціни такого товару на ринку лише до 10 % у бік збільшення за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. При цьому зміна істотних умов договору про закупівлю у бік збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку може бути не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Водночас у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується… Ураховуючи, що строки зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, тому під час збільшення до 10 % ціни вказаного товару на ринку повинна зберігатися умова щодо збереження суми, визначеної в договорі про закупівлю. У разі ж закупівлі інших товарів необхідно дотримуватись збільшення суми не більше ніж на 10 % за умови збереження суми, визначеної в договорі про закупівлю, один раз протягом 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю».
65. Отже, Касаційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII дають можливість сторонам на внесення необмеженої кількості разів (не частіше одного разу на 90 днів, а у випадку закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії - у будь-який час) змін до договору про закупівлю в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за кожний раз такого збільшення пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
66. Вказаний висновок Касаційного адміністративного суду не відповідає наведеним вище висновкам у цій постанові, тому Велика Палата Верховного Суду відступає від нього».
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У пункті 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначено, що згідно з п.1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Відтак, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини справи, з урахуванням зазначених вище висновків, суд виснує про недійсність спірних додаткових угод №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 170012 від 30.12.2020, які були укладені з порушенням приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з підстав відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на ринку у бік її збільшення, а також про недійсність додаткової угоди №1 від 22.03.2021 до договору №170012 від 30.12.2020, яка була укладена в порушення умов п.13.5. договору, так як ціна товару (електричної енергії) згідно цієї додаткової угоди безпідставно застосовувалася до дня її укладення, тобто змінена в бік збільшення ціна електричної енергії безпідставно застосовувалася до періоду, що передував даті укладення додаткової угоди №1 від 22.03.2021 (ретроспективно).
Також суд виснує про недійсність спірних додаткових угод №2 від 25.06.2021 та №3 від 22.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 170012 від 30.12.2020, які були укладені з порушенням приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з підстав перевищення встановленого чинним законодавством 10% ліміту збільшення ціни за договором, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору).
Дійшовши висновку про недійсність спірних додаткових угод, суд окремо звертає увагу, що фактично розрахунки за первісною ціною 2,128716 грн, зазначеною у договорі про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, проводилися лише за два місяці (за січень – лютий 2021 року), а через безпідставне збільшення ціни товару на підставі спірних додаткових угод №1, №2 і №3 на 19,59%, як наслідок зменшився також загальний обсяг закупівлі електричної енергії з 331843 кВт/год (що було передбачено договором) до 302399 кВт/год.
А тому суд констатує,  що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на 19,59% шляхом так званого "каскадного" укладення трьох додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (відповідача у справі) та у цьому випадку Товариство допустило зловживання своїм правом на зміну умов договору. 
Отже, оскільки спірні додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, так як виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленим в статті 5 даного Закону, а тому правовідносини між Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради і Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» щодо ціни товару (електричної енергії), поставленої за договором №170012 від 30.12.2020, мали регулюватись цим основним договором про постачання електричної енергії споживачу, підписаним сторонами 30.12.2020 за результатами процедури закупівлі.
За поставлену впродовж березня – листопада 2021 року Товариством Виконкому згідно договору № 170012 від 30.12.2020 електричну енергію згідно актів прийняття-передачі товарної продукції №151808/3/1 від 25.03.2021, №181444/3/1 від 25.03.2021, №170012/3/1 від 25.03.2021, №151808/4/1 від 19.04.2021, №181444/4/1 від 20.04.2021, №170012/4/1 від 20.04.2021, №151808/5/1 від 18.05.2021, №181444/5/1 від 20.05.2021, №170012/5/1 від 20.05.2021, №151808/6/1 від 17.06.2021, №181444/6/1 від 22.06.2021, №170012/6/1 від 22.06.2021, №151808/7/1 від 23.07.2021, №181444/7/1 від 23.07.2021, №170012/7/1 від 23.07.2021, №151808/8/1 від 18.08.2021, №181444/8/1 від 20.08.2021, №170012/8/1 від 20.08.2021, №151808/9/1 від 27.09.2021, №181444/9/1 від 27.09.2021, №170012/9/1 від 27.09.2021, №151808/10/1 від 27.10.2021, №181444/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 27.10.2021, №170012/10/1 від 01.12.2021 позивачем здійснено оплату відповідачу коштів на підставі платіжних доручень №188 від 24.03.2021 на суму 431,24 грн, №185 від 24.03.2021 на суму 26474,47 грн, №184 від 24.03.2021 на суму 53907,23 грн, №256 від 21.04.2021 на суму 410,50 грн, №255 від 21.04.2021 на суму 26218,49 грн, №254 від 21.04.2021 на суму 50884,94 грн, №321 від 21.05.2021 на суму 719,52 грн, №324 від 24.05.2021 на суму 13723,82 грн, №323 від 24.05.2021 на суму 44480,79 грн, №391 від 24.06.2021 на суму 168,35 грн, №385 від 24.06.2021 на суму 5723,83 грн, №384 від 24.06.2021 на суму 41888,70 грн, №448 від 22.07.2021 на суму 246,70 грн, №452 від 22.07.2021 на суму 9403,84 грн, №450 від 22.07.2021 на суму 61046,03 грн, №521 від 25.08.2021 на суму 705,18 грн, №516 від 25.08.2021 на суму 14437,03 грн, №519 від 25.08.2021 на суму 52750,78 грн, №590 від 27.09.2021 на суму 127,28 грн, №593 від 27.09.2021 на суму 4498,37 грн, №592 від 27.09.2021 на суму 40187,44 грн, №657 від 26.10.2021 на суму 633,90 грн, №654 від 26.10.2021 на суму 20681,78 грн, №653 від 26.10.2021 на суму 58175,80 грн, №746 від 01.12.2021 на суму 6764,89 грн. 
Відтак, оскільки зазначені спірні додаткові угоди №1, №2 і №3 є недійсними та не породжують правових наслідків, а правовідносини між Виконкомом і Товариством щодо ціни електричної енергії мали регулюватися договором, підписаним сторонами за результатами процедури закупівлі за ціною 2,128716 грн за 1 кВт/год, то з наведеного судом встановлено, що Виконавчий комітет Мукачівської міської ради надмірно сплатив ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за фактично спожиту електричну енергію кошти в загальній сумі 63610,34 грн.
Отже, з врахуванням встановлених судом обставин справи кошти в сумі 63610,34 грн є такими, що були безпідставно одержані ТОВ «Закарпаттяенергозбут», підстава їх набуття відпала, а тому Товариство зобов`язане повернути Виконкому такі кошти, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Щодо обґрунтованості рішення
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. ст. 13 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у ст. 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
Розподіл судових витрат
Згідно платіжної інструкції №1590 від 17.12.2024 (внутрішній номер 390581327) за подачу позову в даній справі прокурором (платник Закарпатська обласна прокуратура) сплачено судовий збір у сумі 12112,00 грн.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Відтак, оскільки позовні вимоги прокурора задоволено повністю, витрати прокурора по сплаті судового збору в сумі 12112,00 грн на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України покладаються судом порівну на позивача і відповідача, позаяк саме з їх неправильних дій (внесення змін до договору на підставі спірних додаткових угод всупереч вимог Закону України «Про публічні закупівлі») і виник даний спір.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Визнати недійсними додаткові угоди №1 від 22.03.2021, №2 від 25.06.2021, №3 від 22.07.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №170012 від 30.12.2020, укладені між Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Закарпатської області (код ЄДРПОУ – 04053743, місцезнаходження – 89600, Закарпатська область, місто Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (код ЄДРПОУ - 41999833, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Жупанатська, будинок 18).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (код ЄДРПОУ - 41999833, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Жупанатська, будинок 18) на користь Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області (код ЄДРПОУ – 04053743, місцезнаходження – 89600, Закарпатська область, місто Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2) 63610,34 грн (шістдесят три тисячі шістсот десять гривень 34 копійки).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (код ЄДРПОУ - 41999833, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Жупанатська, будинок 18) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ – 02909967, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Коцюбинського, 2 А) 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
Стягнути з Виконавчого комітету Мукачівської міської ради (код ЄДРПОУ – 04053743, місцезнаходження – 89600, Закарпатська область, місто Мукачево, площа Духновича Олександра, будинок 2) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ – 02909967, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Коцюбинського, 2 А) 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складене і підписане 25.05.2026.

Суддя   С.В. Сисин