Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 552/2671/25 
Провадження №2/552/106/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16.06.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А., 
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В., 
учасники справи та їхні представники:
позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго",
представники позивача – Олійник Максим Русланович, 
відповідач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
представник відповідача – ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, - 

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 серпня 2020 року по 01 березня 2025 року в сумі 60172 грн 09 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 7800 грн 48 коп. та 3 % річних в сумі 2007 грн 97 коп. Всього просив стягнути 69989 грн 54 коп.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.
У відзиві посилався на те, що будь-якого індивідуального договору з Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на комунальні послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води він не підписував. 
В позовній заяві зазначено, що індивідуальні договори є публічними договорами приєднання, набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі – Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua
Відповідно до Договору текст якого розміщено на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua, зазначено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. 
Але факту приєднання ОСОБА_3 до умов індивідуального договору (акцептування договору) не було, так як жодних дій, зазначених вище, відповідач ОСОБА_3 не вчиняв.
Також не підлягають до задоволенні і позовні вимоги щодо стягнення індексу інфляції за період з 21.09.2020 року по 01.03.2025 року у розмірі 7800,48 грн. та 3% річних за період з 21.09.2020 року по 01.03.2025 року у розмірі 2007,97 грн., так як позивачем не доведено наявність договірних зобов`язань відповідача ОСОБА_3 та як наслідок суми основного боргу, на яку нараховано індекс інфляції та 3% річних.
Відповідач ОСОБА_3 вже тривалий час не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , але незважаючи на це позивач прохає суд стягнути з нього таку ж суму коштів, що і з інших відповідачів.
Позовні вимоги є недоведеними, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заборгованості, яку прохає стягнути позивач немає.
Крім того, зазначив, що Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» пропущено строк позовної давності звернення до суду.
З посиланням на ці та інші обставини відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відзиву на позов не подали.
Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає протягом тривалого часу та послуг від позивача не отримує, договору на одержання послуг з ним не укладав. Також посилались на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні з позовом до суду.
Посилаючись на ці та інші обставини в задоволенні позовних вимог просили відмовити.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Про причини неявки не повідомили.
Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились.
Заслухавши відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.
Взаємовідносини між сторонами врегульовано індивідуальним договором про надання послуг.
Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.
Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі.
Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які:
- введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;
- введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року;
- введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго».
Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/.
Крім того, як встановлено судом, відповідачі від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» одержали за адресою послуги з теплопостачання, від цих послуг не відмовлялись. 
Відповідач ОСОБА_3 в судовому зсіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що за адресою: АДРЕСА_1 він не проживав та послуг, які надаються позивачем, не отримував, а тому не повинен їх оплачувати.
Але вказана обставина належними та допустимими доказами не підтверджується.
Так, в судовому засіданні відповідач залучив до матеріалів справи «Акт» від 09 квітня 2026 року та довідку від 29.05.2026 року, видану ОСББ «Курчатова 18.2», якими він мав намір довети факт його не проживання за вказаною адресою.
Але вказані докази суд оцінює критично.
Так, документ, який зазначений як «Акт» від 09 квітня 2026 року за своїм змістом є заявою ОСОБА_3 на адресу голови правління ОСББ «Курчатова 18.2» про видачу йому довідки про не проживання за адресою:  АДРЕСА_1 . У вказаному акті ОСОБА_3 просить надати довідку, що він не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_3 , хоча прописаний за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано, що підтвердити можуть сусіди. Але твердження або вказівку, що сусіди дійсно підтверджують цю обставину, заява («Акт») не містить.
Відповідно до довідки б/н від 29.05.2026, виданої ОСББ «Курчатова 18.2», ОСОБА_3 не проживає з 2018 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .
Але у вказаній довідці зазначено, що вона видана на основі наданого акту, що підтверджують сусіди.
А як вже встановлено судом, такий акт підтвердження сусідів не містить, а містить лише прохання відповідача видати йому таку довідку.
В той же час, в матеріалах справи наявна довідка, видана ОСББ «Курчатова 18.2» 06 грудня 2023 року за вих. №113, якою підтверджується, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Крім того, судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
На підставі викладеного, суд встановив, що відповідачем не доведено той факт, що він не проживає за вказаною адресою та не є споживачем послуг теплопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. 
Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. 
За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.
Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів.
Як встановлено судом, відповідачі у період з 01 серпня 2020 року по 01 березня 2025 року отримані послуги теплопостачання в повному обсязі не оплатили. У зв`язку з цим за цей період виникла заборгованість в сумі 60172 грн 09 коп.
Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.
За період з 01 серпня 2020 року по 01 березня 2025 року борг відповідачів за послуги теплопостачання становить 60172 грн 09 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 7800 грн 48 коп., 3% річних – 2007 грн 97 коп. Всього заборгованість відповідачів з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 69989 грн 54 коп.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Тобто, згідно вказаної норми солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг несуть не тільки ті особи, які проживають, але і ті обставини, які зареєстровані в житлі.
На підставі викладеного та обставина, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , покладає на нього солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою з іншими відповідачами.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності при вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору.
Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 04 квітня 2025 року.
При цьому позивач просить стягнути заборгованість за надані позивачем послуги за період з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2025 року.
Судом встановлено, що заборгованість у відповідачів виникла з 01 серпня 2020 року.
Відповідно, трирічний строк позовної давності за загальним правилом мав тривати до 01 серпня 2023 року.
Згідно п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні через COVID-19 з 12.03.2020 було введено карантин, який неодноразово було продовжено. Скасовано карантин на всій території України з 1 липня 2023 року.
На час виникнення у відповідачів заборгованості карантин вже було введено 12.03.2020. 
Крім того, згідно п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX.
Закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Таким чином, на час звернення позивача з позовом до суду 04 квітня 2025 року строк позовної давності не сплинув, а його перебіг фактично не розпочався.
Тому підстави для застосування строку позовної давності у даному спорі відсутні. 
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування судових витрат 3028 грн. 00 коп. пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.
Оскільки ОСОБА_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір слід тягнути у розмірі по 1514,00 грн з кожного.
Керуючись ст.ст. 259, 263 – 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01 серпня 2020 року по 01 березня 2025 року в сумі 69989 грн 54 коп. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят чотири копійки) - солідарно.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" по 1514 грн. 00 коп. (одна тисяча чотирнадцять гривень нуль копійки) з кожного на відшкодування понесених судових витрат. 
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго", адреса: м.Полтава, вул. Польська, 2а, код ЄДРПОУ 03338030,
відповідач – ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 19.06.2026.

Головуючий         О.А.Самсонова