Справа № 420/9778/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо направлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 листа від 13.03.2026 № 4/-2375/Прм та повідомлення про зміну облікованих даних ОСОБА_1 як підставу для ініціювання припинення його відстрочки від призову під час мобілізації;
- зобов`язати Південно-Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції оформити та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 документи, необхідні для поновлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 згідно з переліком посад і професій, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 493-р та зарахування на спеціальний військовий облік як заброньованої особи за Південно-Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. 
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача було заброньовано за Південно-Центральним міжрегіональним управлінням згідно з переліком посад і професій, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 року № 493-р. Наказом Міністерства юстиції України вирішено звільнити позивача з Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 20.03.2026 року. 13.03.2026 року, тобто до настання визначеної наказом дати звільнення, відповідач направив до ІНФОРМАЦІЯ_1 лист, у якому фактично повідомив про звільнення позивача зі служби як про обставину, що вже настала, та використав цю інформацію як підставу для ініціювання припинення дії відстрочки позивача від призову під час мобілізації і зміни його військово-облікового статусу. Надалі на підставі листа відповідача органом ТЦК та СП було скасовано відстрочку позивача та змінено його облікові дані. ОСОБА_1 відкликав рапорт на звільнення та наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2026 № 472/к було скасовано наказ від 19.02.2026 року № 332/к «Про звільнення зі служби». Проте відповідач не відкликав раніше направлений лист, не направив уточнених та достовірних відомостей, не усунув наслідків допущеного порушення, не вчинив жодних дій для відновлення правового становища позивача як заброньованої особи, внаслідок чого порушення прав позивача не лише не було припинене, а набуло триваючого характеру, що змушує його звернутись до суду.
02.05.2026 року від Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що як вбачається з обставин справи, Позивач подав рапорт на звільнення, чим власною волею підтвердив відсутність наміру надалі виконувати службові обов`язки, що автоматично робить неможливим подальше обґрунтування його «критичної необхідності» для установи. Відсутність фактичного виконання службових обов`язків або офіційно зафіксований намір припинити службу унеможливлює ініціювання чи підтримання механізму бронювання. З огляду на викладене, відсутність фактичного виконання службових обов`язків працівниками ДКВС унеможливлює обґрунтування необхідності застосування механізму бронювання, а також виключає доцільність його ініціювання у кожному конкретному випадку без наявності відповідних підстав. Отже, Відповідач, інформуючи ТЦК про майбутнє звільнення особи, діяв з метою недопущення ситуації, за якої особа зберігала б статус заброньованої без наявних на те законних підстав після фактичної дати звільнення. Враховуючи вищезазначене, Відповідач діяв у межах законодавства та адміністративного розсуду, відповідно до принципу належного урядування, ґрунтуючись на актуальних юридичних та фактичних обставинах, що об`єктивно існували саме 13 березня, а наведення Позивачем неправдивої дати відкликання у позові є маніпуляцією, спрямованою на штучне створення уявлення про незаконність дій органу державної влади.
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини справи.
ОСОБА_1 з 1993 року проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема на посаді першого заступника начальника Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 17.09.2025 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1973 р.н., що працює в Південно-Центральному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, вул. Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, 65059 на посаді першого заступника начальника Південно-Центральному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 р. № 493 згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження № 20), найменування розділу IX, пункт 1 надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на строк 12 (дванадцять) місяців.
30.01.2026 року позивач подав рапорт про звільнення в органах ДКВС України та з займаної посади за власним бажанням.
Наказом Міністерства юстиції України №332/к від 19.02.2026 року, відповідно до законів України «Про Національну поліцію», «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, звільнено 20 березня 2026 року з Державної кримінально-виконавчої служби України полковника внутрішньої служби ОСОБА_2 (М-008186) з посади першого заступника начальника Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за власним бажанням відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінальновиконавчу службу України», пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
13.03.2026 року за № 4/2375/Прм Південно-Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено лист яким повідомлено про звільнення зі служби в Державній кримінально виконавчій службі України раніше заброньованого згідно Переліку посад і професій, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 №493 (зі змінами), військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . «У зв`язку з вищевикладеним, доводимо до Вашого відома інформацію про припинення дії Посвідчення № ХД/ОД №00023 від 18.09.2025 про відстрочку військовозобов`язаного ОСОБА_1 та просимо Вас, направити Повідомлення №00023 від 18.09.2025 про зарахування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 для знищення в установленому порядку».
14.03.2026 року позивач подав рапорт про відкликання рапорту від 30.01.2026 року.
Наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2026 року № 472/к «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 19 лютого 2026 року № 332/к» скасовано наказ Міністерства юстиції України від 19 лютого 2026 № 332/к «Про звільнення зі служби».
23.03.2026 року позивач подав рапорт в якому просив: 
«- відкликати лист Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 13.03.2026 № 4/-2375/Прм та повідомлення про зміну облікових даних, направлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такі, що прийняті за відсутності передбачених законом підстав; 
- направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 уточнені та достовірні відомості щодо мого проходження служби; 
- забезпечити формування та направлення у встановленому порядку документів для бронювання мене як військовозобов`язаного відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, підприємствами, установами і організаціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2015 № 45; 
- вжити заходів щодо приведення мого військово-облікового статусу у відповідність до фактичних обставин проходження служби та відновлення попереднього правового становища.».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не відновлення правового становища позивача як заброньованої особи, позивач звернувся до суду з цим поховом.
Джерела права й акти їх застосування.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV (далі – Закон № 2713-IV).
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону № 2713-IV, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Згідно з ч.5 ст. 23 Закону № 2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.
У відповідності до ч.ч.2,3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі – Закон № 3543-XII).
Відповідно до абз.5 ст.1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Статтею 24 Закону № 3543-XII передбачено, що бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону № 3543-XII, Бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу: в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цієї частини), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.
Механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому цього пункту), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2024 р. № 1332) (далі – Порядок № 76).
Пунктом 3 Порядку №76 передбачено, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Згідно з п.4 Порядку №76, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків.
У відповідності до п.6 Порядку №76 бронюванню підлягають військовозобов`язані, які: працюють або проходять службу в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому цього пункту), - 50 відсотків кількості військовозобов`язаних працівників у такому органі. Кількість військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню, може становити понад 50 відсотків за рішенням Міноборони, прийнятим на підставі пропозицій (рекомендацій) Міжвідомчої робочої групи, утвореної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 707 “Про утворення Міжвідомчої робочої групи з питань організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації та з питань розвитку спроможностей щодо рекрутингу іноземців та осіб без громадянства для проходження військової служби за контрактом” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 60, ст. 3558; 2025 р., № 45, ст. 3055), яке Міноборони надсилає до Мінекономіки для подання засобами Порталу Дія повідомлення про зміну ліміту бронювання у Єдиному переліку органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій для бронювання військовозобов`язаних (далі - Єдиний перелік).
Пунктом 29 Порядку №76 визначено, що Протягом 72 годин з моменту формування списку засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів переведення військовозобов`язаного (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 4 частини першої статті 25 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”) на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично у разі, коли військовозобов`язаний:
перебуває на військовому обліку;
перебуває у трудових відносинах з державним органом, критично важливим підприємством, критично важливою установою;
уточнив персональні дані, зазначені у пункті 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”;
не перебуває у розшуку.
Бронювання військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування, а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, здійснюється без урахування строку, визначеного в абзаці першому цього пункту.
Згідно зі статтями 29-1 та 30 Порядку №76 протягом 24 годин з моменту формування списку засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів переведення військовозобов`язаного, зазначеного в абзаці другому пункту 4 частини першої статті 25 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично.
Інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі.
У відповідності до пп.5 п.31 Порядку №76 надана відстрочка підлягає анулюванню в разі, звільнення військовозобов`язаного з органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи (крім звільнення з посади з подальшим призначенням на іншу посаду в межах одного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи).
Висновки суду.
Суд зазначає, що спірним питанням у цій справі є передчасне звернення Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до ІНФОРМАЦІЯ_3 із листом про звільнення позивача, а також необхідності зарахування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 та знищення посвідчення про відстрочку військовозобов`язаного ОСОБА_1 № ХД/ОД №00023 від 18.09.2025 року.
Так, зі змісту ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що днем звільнення працівника Державної кримінально-виконавчої служби є дата, зазначена в наказі про звільнення, яка вважається останнім днем служби.
З аналізу положень Порядку № 76 вбачається, що надана відстрочка підлягає анулюванню в разі, звільнення військовозобов`язаного з державного органу.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, датою звільнення позивача з Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до наказу Міністерства юстиції України №332/к від 19.02.2026 року, є 20.03.2026 року.
Отже, останнім днем служби позивача є сама 20.03.2026 року.
Таким чином, відповідач мав направити повідомлення про звільнення ОСОБА_1 з органів Державної кримінально-виконавчої служби протягом 24 годин після звільнення такого військовозобов`язаного працівника.
З огляду на вказане, дії Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо передчасного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення позивача та необхідність анулювання посвідчення про відстрочку військовозобов`язаного ОСОБА_1 № ХД/ОД №00023 від 18.09.2025 року є протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Південно-Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції подати повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 на період мобілізації та на воєнний час.
Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є належним та достатнім в даному випадку.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання зарахування на спеціальний військовий облік як заброньованої особи за Південно-Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, суд зазначає що вказані вимоги не є компетенцією відповідача, оскільки зарахування на спеціальний військовий облік заброньованих осіб є компетенцією РТЦК та СП.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн.
Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Люстдорфська дорога, 9, м. Одеса, 65059, код ЄДРПОУ 45874496), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України (вул. Воронцовська, 11/16, м. Херсон, 73005, код ЄДРПОУ 4442281) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо передчасного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення позивача та необхідність анулювання посвідчення про відстрочку військовозобов`язаного ОСОБА_1 № ХД/ОД №00023 від 18.09.2025 року.
3. Зобов`язати Південно-Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції подати повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 на період мобілізації та на воєнний час.
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
5. Стягнути з Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 45874496) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко