ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49027
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-49, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7430/25	

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Козуниці К.Е., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул.Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676
до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, 49081, м.Дніпро, пр-т Слобожанський, буд.29, офіс 504, код ЄДРПОУ 32688148
про стягнення у розмірі 317 201 934,28грн. 

Представники сторін:
від позивача: Єгоров Валерій Сергійович, довіреність №146 від 30.12.2025р.
від відповідача: Шестіріков Андрій Васильович, довіреність №5/5-3 від 05.01.2026р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості в розмірі 317 201 934,28грн.
Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу №9771-ТКЕ(24)-03 від 29.08.2024р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.
Ухвалою суду від 09.01.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.2026р. о 11:30год.
26.01.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заборгованість КП «Теплоенерго» як теплопостачальної організації за поставлений ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдниг» природний газ, в даному випадку є такою, що утворена після 1 червня 2021 року і триває та виникла під час дії воєнного стану, адже пред`явлений борговий період складає часовий відрізок лютий-квітень 2025 у зв`язку з чим, ця заборгованість підлягає врегулюванню в порядку та на умовах Закону № 1730. Позивач зазначає, що він не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності «Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря», яке не вправі впливати ані на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Позивач звертає увагу суду, що не має можливості самостійного розпорядження своїми коштами, адже щоденно 65 % усіх надходжень на його рахунок спрямовуються Позивачу. В той час, коли залишку є очевидно недостатньо для покриття основоположних потреб Підприємства, про що свідчить його збитковий стан, відсутність коштів на інших рахунках, значна кредиторська заборгованість, в тому числі заборгованість із заробітньої плати перед працівниками.
27.01.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де вказує, що дію Постанови КМУ № 1430 не продовжено на 2023 рік. Водночас, у Законі України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", Законі України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Законі України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" відсутні статті, якими б передбачалося надання субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у поточному році. І, як наслідок, відсутні будь-які нормативні акти Кабінету Міністрів України, які б затверджували порядок та умови проведення відповідних взаєморозрахунків та які б затверджували Примірний договір про організацію таких взаєморозрахунків у 2023, 2024 або 2025 роках. Позивач зазначає, що матеріалами підтверджено та не заперечується сторонами, що заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором не погашена, договір про організацію взаєморозрахунків не укладався (Відповідачем не було здійснено проведення взаєморозрахунків заборгованості або реструктуризації заборгованості за Договором).
Судове засідання 04.02.2026р. не відбулося у зв`язку з плановими аварійними відключеннями світла які встановлені графіком відключення (офіційний сайт ДТЕК, черга 5.1), що підтверджується Актом №10/26 від 04.02.2026р.
Ухвалою суду від 04.02.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 27.02.2026р. о 12:00год.
У зв`язку з находженням судді Панни С.П. на підготовці для підтримання кваліфікації суддів місцевих господарських судів з 23.02.2026р. по 27.02.2026р. судове засідання не відбулося.
Ухвалою суду від 27.02.2026р. призначено підготовче засідання по справі на 06.03.2026р. о 12:00год.
В судове засідання 06.03.2026р. з`явились представники обох сторін.
Ухвалою суду від 06.03.2026р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 09.04.2026 року та відкладено підготовче засідання по справі на 06.04.2026р. о 14:00год.
02.04.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. 
У судове засідання з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився.
Ухвалою суду від 06.04.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2026 о 12:30год.
У засіданні 29.04.2024р. оголошено перерву до 06.05.26р. о 9:30 год.
У судове засідання з`явився представники обох сторін. Оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Комунальним підприємством «ТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпровської міської ради було укладено Договір постачання природного газу № 9771-ТКЕ(24)-03.
Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Згідно з п.2.1 договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2024 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 174 643,47294 тис.куб.метрів., в тому числі по місяцях.
Пунктом 2.2. визначено, що споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в пункті 2.1. цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2. цього Договору.
Відповідно до п. 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі природного газу
У пункті 4.1. договору, сторони дійшли згоди, що ціна на природний газ, який постачається за цим Договору, встановлюється наступним чином.
Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1. цього Договору як Обсяг І (фіксований) а 1000 куб. м газу без ПДВ – 6 183,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ – 7 420,00грн. Крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89грн, за 1000 куб. м. Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1 000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн. (пп.4.1.1.).
Пунктом 4.1.2 договору встановлено, що тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89грн. за 1000 куб. м.
Постачальник щомісячно розміщує інформацію щодо зміни ціни газу за Обсягом II на офіційному сайті Постачальника naftogaztrading.com.ua або відповідна інформація надсилається Постачальником Споживачу листом на електронну адресу Споживача, вказану у розділі 14 «Адреси та реквізити Сторін» цього Договору. Така ціна є обов`язковою для застосування Сторонами з 1 числа місяця, на який вона розрахована та не потребує окремого оформлення додатковою угодою. Сторони домовились, що ціна природного газу Обсягу II буде вказана при документальному оформленні Обсягу II у відповідному акті приймання передачі газу.
Сторони підтверджують, що цілком погоджуються з порядком визначення та зміни ціни Обсягу II, зазначеним в даному пункті Договору. При цьому, Споживач вважається повідомленим про зміну ціни Обсягу II з моменту здійснення публікації відповідної інформації на офіційному сайті Постачальника naftogaztrading.com.ua або з моменту відправлення відповідного повідомлення Постачальником на електронну адресу Споживача, зазначену у розділі 14 даного Договору.
Пунктом 4.1.3 договору визначено, що ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг ІІІ (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ -16 390,00 грн. Крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89грн. за 1000 куб. м. Всього ціна газу для Обсягу ІІІ (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.
Відповідно до пункту 5.1 Договору Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого Споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.
Відповідно до п.5.3 договору Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 днів з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.
Згідно з п.5.4. оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором.
У пункті 5.6. сторони дійшли згоди, що звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється Сторонами протягом 10 днів з моменту письмової вимоги однієї із Сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу Споживачем та актів його приймання-передачі.
Даний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) або з дати накладення уповноваженим представником однієї зі Сторін останнього у часі КЕП/УЕП, та діє до « 30» квітня 2025 р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору. Постачання природного газу згідно даного Договору Споживачу здійснюється з врахуванням умов пунктів 2.1, 3.3, 5.2 цього Договору (п.13.1.).
На виконання умов Договору, позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму 1 559 911 516,62грн., що підтверджується актами приймання – передачі природного газу наявними в матеріалах справи.
Проте, відповідачем було здійснено лише часткову оплату.
Позивач стверджує, що сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 317 201 934,28грн.
У зв`язку з тим, що оплату за переданий газ Відповідач здійснив частково та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, позивач звернувся з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 317 201 934,28 грн.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Як вбачається з матеріалів справи, протягом вересня 2024 - квітня 2025 Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 559 911 516,62грн., що підтверджується наступними актами приймання передачі природного газу:
- акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2024р. на суму 13 534,06грн. з ПДВ(а.с.18);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2024р. на суму 105 659,48грн. з ПДВ(а.с.19);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024р. на суму 19 072,56грн. з ПДВ(а.с.20);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024р. на суму 137 863,08грн. з ПДВ(а.с.21);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024р. на суму 182 708 951,17грн. з ПДВ(а.с.22);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024р. на суму 18 029 059,08грн. з ПДВ(а.с.23);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024р. на суму 63 859 889,55грн. з ПДВ(а.с.24);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024р. на суму 228 598 837,76грн. з ПДВ(а.с.25);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024р. на суму 24 741 326,56грн. з ПДВ(а.с.26);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024р. на суму 78 505 293,38грн. з ПДВ(а.с.27);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025р. на суму 247 489 083,10грн. з ПДВ(а.с.28);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025р. на суму 23 416 587,24грн. з ПДВ(а.с.29);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025р. на суму 67 113 930,59грн. з ПДВ(а.с.30);
- акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025р. на суму 270 658 125,50грн. з ПДВ(а.с.31);
- акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025р. на суму 34 539 094,52грн. з ПДВ(а.с.32);
- акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025р. на суму 89 584 612,13грн. з ПДВ(а.с.33);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025р. на суму 150 925 774,66грн. з ПДВ(а.с.34);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025р. на суму 55 985 037,59грн. з ПДВ(а.с.35);
- акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025р. на суму 20 967 115,91грн. з ПДВ(а.с.36);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2025р. на суму 28 330,46грн. з ПДВ(а.с.37);
- акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2025р. на суму 2 484 338,35грн. з ПДВ(а.с.38).
Всі акти приймання-передачі підписані сторонами в електронному вигляді без зауважень. Даний факт сторонами не заперечувався.
Відповідно до пункту 5.1 Договору Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Як убачається з умов Договору, строки оплати за поставлений природний газ, є такими, що настали.
Проте, відповідачем було здійснено лише часткову оплату у розмірі 1 242 709 582,34грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с.39, Т.1 – а.с.239, Т.8).
Доказів оплати основної заборгованості в сумі 317 201 934,28 грн. відповідач до суду не надав, контррозрахунок цієї суми в матеріалах справи відсутній.
З урахуванням вищевикладеного, надані позивачем докази підтверджують наявність основної заборгованості Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у сумі 317 201 934,28 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає за потрібне зазначити стосовно посилання відповідача щодо врегулюванню спірних правовідносин в порядку та на умовах Закону № 1730.
Абзацом 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 1730-VIII визначено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Абзацом 9 ч. 1 ст. 4 Закону № 1730-VIII передбачено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.
В постанові від 07.05.2025р. по справі №920/481/23 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблено наступний висновок щодо порядку відшкодування різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом 1730.
Відповідно до ст.2 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 №1639-IX, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до ст.4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абз.2 ч.1 ст.3 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 №1639-IX).
Абзаци 1 та 2 ст.4 Закону1730, в редакції Закону від 14.07.2021 №1639, встановлювали, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз.7 ст.4 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 №1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом від 16.12.2021 №1974-IX).
Згідно із розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 2479 абз.1 ст.4 Закону 1730 після слова "Взаєморозрахунки" доповнено словами "або перерахування субвенції", а також доповнено абз.3 такого змісту:
"кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу".
Отже, законодавець визначив, що проведення розрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції. До переліку заборгованості, як підлягає врегулюванню, додав також заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" за спожитий природний газ з 01.06.2021.
Водночас визначив, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків.
Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз.9 ст.4 Закону 1730).
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 №1403 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".
Згідно з п.5 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків).
Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Частина 5 цієї статті визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Закон 2479 встановлює єдину підставу для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах - це договір про організацію взаєморозрахунків, і не встановлює можливість проведення таких взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ.
Згідно із ч.4 ст.14 ЦК особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Ця норма надає можливість сторонам договору або законодавцю визначити обставини, за яких особа може бути звільнення від цивільного обов`язку або його виконання. Звільнення від виконання цивільного обов`язку означає повне припинення самого цивільного зобов`язання. Звільнення від виконання обов`язку має місце тоді, коли сам обов`язок зберігається (продовжує існувати), проте його не можна виконати примусово.
Ані договір постачання природного газу, ані Закон 2479 не передбачають звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ з 01.06.2021, а також послуги з його розподілу та транспортування, лише через наявність заборгованості з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання. Законодавець передбачив умови та порядок її врегулювання.
Закон 1730 не передбачає можливість проведення взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. Суд не може провести таке зарахування самостійно
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.04.2024 у справі №925/636/23.
Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення у справі № 904/7430/25 строком на дванадцять місяців суд зазначає наступне. 
Обґрунтовуючи подане з відзивом клопотання відповідач зазначає, що комунальне підприємство «Теплоенерго» не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності «Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря», яке не вправі впливати ані на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Враховуючи специфічний вид діяльності Підприємства, основною причиною порушення відповідачем зобов`язання перед позивачем є низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів Підприємства, основними споживачами серед яких є така незахищена категорія як «населення». Адже відповідно до звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання по категоріях споживачів за січень-грудень 2025 року, із загальної заборгованості в розмірі 2 002 351 114,19 грн., заборгованість населення складає 1 639 545 011,34 грн (81,9 %).
Як зазначає відповідач, з набранням чинності постановою КМУ № 896 від 31.08.2023, яка внесла зміни до постанови КМУ № 812 від 19.07.2022, на теплопостачальні організації, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості і відповідно до Закону № 1730 включені в спеціальний Реєстр, було покладено додаткові обов`язки, обумовлені цим статусом.
КП «Теплоенерго» не має можливості самостійного розпорядження своїми коштами, адже щоденно 65 % усіх надходжень на його рахунок спрямовуються Позивачу. В той час, коли залишку є очевидно недостатньо для покриття основоположних потреб Підприємства, про що свідчить його збитковий стан, відсутність коштів на інших рахунках, значна кредиторська заборгованість, в тому числі заборгованість із заробітної плати перед працівниками. Такі обставини в свою чергу є свідченням відсутності вини в порушенні своїх зобов`язань перед Позивачем, адже прострочення оплати перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» виникло поза межами волі Підприємства на підставі виявленої в нормативно-правових актах волі законодавця.
Також відповідач вказав, що 29.07.2022 було прийнято ЗУ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення» (далі - Закон № 2479-ІХ), яким запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію для населення під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення.
Відповідач звертає увагу, що кожного року жодним законом про державний бюджет на відповідний рік не було передбачено видатків на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що підлягає урегулюванню згідно із Законом № 1730. Зазначена гарантійна норма досі носить суто декларативний характер без її фактичної реалізації. Відповідач зазначив, що у даному випадку борговий період складає часовий проміжок з березня 2024 року по квітень 2024 року. Тобто, лише 2 місяці із всього опалювального періоду 2023/2024. Таким чином, 83% поставленого за Договором природного газу КП «Теплоенерго» оплачено.
Відповідач вказує, що КП «Теплоенерго» не обмежене лише зобов`язаннями перед Позивачем, які розглядаються в рамках цієї справи, оскільки Підприємство обтяжене додатковими зобов`язаннями, зокрема за договорами реструктуризації із Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на сукупну суму 2 778 308 780,03 грн.
Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.
Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом ), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Положеннями ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 4, 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).
Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.
Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.
Також необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права ( див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.
Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, відсутність коштів, не є тою виключною обставиною, яка дає підстави для розстрочення або відстрочення виконання судового рішення.
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином надання судом відстрочки виконання рішення суду у цій справі сприятиме реальному його виконанню.
Господарський суд дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини не підтверджують неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.
Суд зазначає, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів за договором. Учасники договору знаходяться в рівних економічних умовах.
Господарський суд зазначає, що наведені відповідачем обставини у відзиві на позов не є підставою для надання відстрочки виконання рішення суду. 
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсзяі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 847 840,00грн.
Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У клопотанні відповідача від 26.01.2026р. про відстрочення виконання рішення суду – відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, 49081, м.Дніпро, пр-т Слобожанський, буд.29, офіс 504, код ЄДРПОУ 32688148 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул.Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676 основний борг у сумі 317 201 934,28грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, 49081, м.Дніпро, пр-т Слобожанський, буд.29, офіс 504, код ЄДРПОУ 32688148 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул.Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676 судовий збір у розмірі 847 840,00грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Повний текст рішення складено 18.05.2026

Суддя С.П. Панна