Справа № 350/1897/25
Номер провадження 2-о/350/76/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
присяжних Боян Л.Я., Волощук О.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці адвоката Бурака Б.В.,
представника ОСОБА_2 адвоката Гутник П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна,-
установив:
І. Стислий виклад позиції заявниці
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном над ОСОБА_2 .
В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що ОСОБА_2 є її сином. Він був призваний на військову службу до Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні матроса. Під час виконання обов`язків військової служби внаслідок бойових дій на Херсонському напрямку ОСОБА_2 отримав тяжкі поранення та численні ушкодження здоров`я, у тому числі важку черепно-мозкову травму внаслідок артилерійських обстрілів. 11 березня 2025 року ОСОБА_2 був госпіталізований у важкому стані до військового шпиталю, де йому встановлено попередній діагноз, пов`язаний із тяжким ушкодженням головного мозку. У подальшому, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, йому було встановлено діагноз: забій головного мозку тяжкого ступеня, субдуральна гематома лівої скроневої області, геморагічні області забою, набряк головного мозку та інші тяжкі наслідки перенесеної черепно-мозкової травми.
Внаслідок отриманих травм та тяжкого стану здоров`я ОСОБА_2 не здатний самостійно себе обслуговувати, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, нагляду, лікування та допомоги у вирішенні повсякденних життєвих і побутових питань. Вона фактично здійснює за ним догляд, забезпечує його лікування, реабілітацію, харчування та представництво інтересів у відповідних установах.
Вона, як мати, має можливість та бажання здійснювати обов`язки опікуна, за станом здоров`я може забезпечувати належний догляд за сином, не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами. Зазначила, що ОСОБА_2 внаслідок стану здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні над ним опіки. Тому, саме її призначення опікуном відповідатиме інтересам ОСОБА_2 та забезпечить належний захист його особистих немайнових і майнових прав.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року в справі призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану ОСОБА_2 , його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Після надходження висновку експертизи провадження у справі було поновлено та справу призначено до судового розгляду.
Інших заяв чи клопотань від учасників справи в ході судового розгляду не надходило.
ІІІ. Пояснення учасників справи у судовому засіданні
Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Пояснила суду, що її син ОСОБА_2 є фактично прикутий до ліжка, безпорадний та немічний, не здатний самостійно пересуватись, усвідомлювати значення своїх дій та потребує постійного стороннього догляду. Зазначила, що вона постійно перебуває біля сина, здійснює за ним щоденний догляд, забезпечує його харчування, лікування та побутові потреби. Також вказала, що просить суд встановити над сином опіку та призначити її опікуном, оскільки без оформлення опікунства вона не має можливості належним чином представляти його інтереси, оформити соціальні виплати та пенсійне забезпечення, а сім`я перебуває у складному матеріальному становищі та фактично не має достатніх коштів для існування та належного догляду за сином.
Представник заявниці - адвокат Бурак Б.В. у судовому засіданні заяву підтримав повністю та просив її задовольнити. У своїх поясненнях зазначив, що матеріалами справи та висновком судово-психіатричної експертизи підтверджується наявність у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, який виник внаслідок перенесеної тяжкої черепно-мозкової травми, у зв`язку з чим останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є безумовною підставою для визнання його недієздатним. ОСОБА_1 постійно проживає разом із сином та здійснює за ним повсякденний догляд, забезпечує його харчування, лікування, придбання медикаментів та належні побутові умови. 
ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, його інтереси представляла адвокат Гутник П.М., яка заяву підтримала та просила суд її задовольнити, посилаючись на наявні у справі медичні документи, висновок судово-психіатричної експертизи та встановлені обставини щодо стану здоров`я ОСОБА_2 .
Представник заінтересованої особи - Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання не прибула, однак представником зазначеного органу подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 був призваний на військову службу до Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні матроса. 
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №989 від 12.03.2025 року, ОСОБА_2 був госпіталізований у важкому стані до військового шпиталю з попереднім діагнозом, пов`язаним із тяжким ушкодженням головного мозку. Згідно із випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1941/809, ОСОБА_2 встановлено діагноз: забій головного мозку тяжкого ступеня, субдуральна гематома лівої скроневої області, геморагічні області забою в скроневій області ліворуч та обох лобних долей, набряк головного мозку та інші тяжкі наслідки перенесеної черепно-мозкової травми. Після стабілізації стану здоров`я ОСОБА_2 проходив тривале стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону м. Одеса, де перебував до листопада 2025 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2089.
Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_2 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а остання фактично здійснює за ним постійний догляд, забезпечує його лікування, харчування та побутові потреби.
Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи №511 від 06 квітня 2026 року (а.с.50-54), проведеної Львівською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», ОСОБА_2 у 2025 році переніс важку черепно-мозкову травму та забій головного мозку важкого ступеня, внаслідок чого у нього розвинулися тяжкі органічні та психічні порушення. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми. За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Також експертизою встановлено, що ОСОБА_2 не здатний правильно сприймати обставини справи та давати покази по них.
13 січня 2026 року органом опіки та піклування Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області надано подання про доцільність встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення ОСОБА_1 його опікуном.
V. Правовідносини у даній справі
Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з необхідністю вирішення питання про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна у судовому порядку.
Зазначені правовідносини регулюються нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства, зокрема положеннями Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.
Спір про право між учасниками справи відсутній. Заперечень щодо заявлених вимог від учасників справи до суду не надходило.
Метою розгляду даної справи є встановлення наявності підстав для визнання фізичної особи недієздатною, а також вирішення питання про встановлення над нею опіки та призначення опікуна з урахуванням необхідності забезпечення належного захисту прав, свобод та інтересів такої особи.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наявних у справі.
Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною.
Згідно частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справ про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.
Згідно статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна. Також суд визначає строк дії рішення, який не може перевищувати двох років.
За змістом статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною у разі, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Згідно статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.
Згідно статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яка надала письмову згоду на виконання обов`язків опікуна, та призначається переважно з осіб, які перебувають у родинних відносинах із підопічним, з урахуванням можливості виконання нею відповідних обов`язків.
Статтею 64 ЦК України встановлено, що опікуном не може бути особа, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка потребує опіки.
Таким чином, суд, застосовуючи наведені норми матеріального та процесуального права, виходить із необхідності встановлення факту наявності у особи хронічного психічного розладу та нездатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а також перевірки обґрунтованості кандидатури опікуна з урахуванням інтересів підопічного.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним, стійким психічним розладом, у зв`язку з чим не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд враховує, що висновок судово-психіатричної експертизи є спеціальним доказом у справах даної категорії, виконаний уповноваженою експертною установою, ґрунтується на спеціальних знаннях у сфері психіатрії, є повним, обґрунтованим, узгоджується з іншими матеріалами справи, не викликає сумнівів у його достовірності та, як належний і допустимий доказ, має визначальне значення при вирішенні питання про визнання фізичної особи недієздатною.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним.
VI. Вирішення питання про призначення опікуна
Вирішуючи питання про можливість призначення заявника опікуном недієздатного ОСОБА_2 суд прийшов до такого висновку.
Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
При призначенні опікуна обов`язково враховуються особисті взаємини між опікуном і підопічним, що має забезпечити належні умови життя підопічного, а також можливість особи виконувати обов`язки опікуна, що підлягає перевірці органом опіки та піклування.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при вирішенні питання про призначення опікуна необхідно враховувати реальні можливості особи здійснювати догляд за підопічним, характер відносин між ними, а також те, чи відповідає таке призначення інтересам особи, яка потребує опіки.
Подання органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду та має рекомендаційний характер, у зв`язку з чим підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами.
Системний аналіз наведених норм права свідчить, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної особи опікуном є наявність належним чином обґрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Як встановлено судом, до матеріалів справи долучено висновок органу опіки та піклування Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 . Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що органом опіки та піклування проведено перевірку обставин проживання ОСОБА_2 , досліджено умови його проживання, стан здоров`я, а також можливість заявниці виконувати обов`язки опікуна.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , постійно проживає разом із ним та фактично здійснює за ним щоденний і безперервний догляд. Саме заявниця забезпечує сина харчуванням, лікуванням, придбанням медикаментів, належними побутовими умовами, а також здійснює догляд за ним у зв`язку з його повною безпорадністю та нездатністю самостійно забезпечувати свої життєві потреби. ОСОБА_2 внаслідок хвороби є прикутим до ліжка, не здатний самостійно пересуватись, спілкуватись, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує постійного стороннього догляду та нагляду.
Суд враховує, що саме ОСОБА_1 тривалий час здійснює фактичний догляд за сином, забезпечує його лікування, реабілітацію та представництво інтересів у відповідних органах та установах, а тому між заявницею та особою, щодо якої вирішується питання про встановлення опіки, наявні тісні сімейні та довірливі відносини.
Також судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна або про суперечність її інтересів інтересам ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих взаємин між ними та можливості особи виконувати обов`язки опікуна.
Враховуючи висновок органу опіки та піклування, фактичне здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за сином, наявність між ними родинних відносин, повну безпорадність ОСОБА_2 , його нездатність самостійно реалізовувати свої права та виконувати обов`язки, а також необхідність постійного стороннього догляду і належного захисту його особистих немайнових та майнових прав, суд приходить до висновку, що саме призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 відповідатиме найкращим інтересам недієздатної особи, забезпечить належний догляд, представництво та захист її прав і законних інтересів.
Керуючись ст.ст. 39, 55, 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 293, 295, 299-300 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Заяву задовольнити.
Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 .
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним - два роки з моменту набрання ним законної сили.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.05.2026.

Головуючий:

Присяжні: