Справа № 638/2640/24
Провадження № 2/638/743/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
04 травня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді     Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лозової А.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, - 
встановив:
У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня 2010 р. по 03.01.2019 р. З червня 2010 року вони почали проживати разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . З самого початку мешкання однією родиною вони турбувались один про одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали покупки, оплачували сумісно комунальні послуги за житло, здійснювали ремонт, проводили сумісний відпочинок, підтримували стосунки з родичами, мали права та обов`язки, що притаманні чоловіку та дружині у шлюбі. 
Також посилається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Позивачка фактично його поховала та встановила пам`ятник. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка звернулась до Другої Харіківської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №92П/2019 р. Однак, оформити спадкові права не має можливості, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинний зв`язок.
Ухвалою суду від 21 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 
У встановлений судом в ухвалі строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, подали до суду заяву про підтримання позову, розгляд справи у їх відсутності та ухвалення судом заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не вбачається, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, з огляду на згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи відповідно до Глави 11 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 липня 2019 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №92П/2019 на підставі заяви, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №204 від 03 липня 2019 року.
Після реєстрації спадкової справи ОСОБА_1 видали Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56726441 від 03.07.2019 р.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56726441 від 03.07.2019 р. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи номер у спадковому реєстрі 64406552 дата заведення 03.07.2019 р. спадкодавець ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петренко О.В. та витребувано з Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6): належним чином завірену копію спадкової справи за №92П/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповіддю від 24.07.2025 р. №833/02-14/П Друга Харківська міська державна нотаріальна контора повідомила, що в архіві нотаріальної контори не знайдено спадкову справу №92П/2019, нотаріус який відкрив спадкову справу звільнився.
Згідно із відповіддю Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №32.28/34/24/24/СЛВ від 02.02.2014 р. перевіркою встановлено, що актового запису про шлюб відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено. Перевірку наявності актового запису про державну реєстрації шлюбу проведено з 01.01.2010 р. по 03.01.2019 р. Архів за вказаний період зберігся повністю.
Відповідно до відповіді Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №32.28/34/199/23/СЛВ від 20.05.2025 року «про відсутність актових записів» повідомлено, що Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання ухвали суду проведено перевірку облікових даних архівного фонду Відділу та Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлений, архівний фонд зберігся у повному обсязі.
Таким чином, на час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період спільного проживання у будь-яких зареєстрованих шлюбах не перебували.
Відповідно до актового запису про смерть №4477 від 22 березня 2019 року, який складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 73 років.
Спільне проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня 2010 р. по 03.01.2019 р. підтверджується наданою до суду довідкою з ЖК "Дует-3" від 08.01.2019 р. відповідно до якого підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована та дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 зі складом сім`ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації з червня 2010 р. по 03.01.2019 р.
З наданих до суду договору №2011-БП підряду на виконання внутрішніх оздоблювальних робіт від 22.03.2011 р., квитанцій у період з 2011 р по 2019 р. про придбання побутової техніки, меблів, квитанцій про оплату послуг, вбачається що ОСОБА_1 проживала разом із померлим ОСОБА_3 та була близькою йому людиною, та більше п`яти останніх років з ним підтримувала тісні родинні та побутові стосунки, що підтверджується.
Відповідно до договору №2011-БП підряду на виконання внутрішніх оздоблювальних робіт від 22.03.2011 р., який був укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за яким ОСОБА_3 проводив ремонт в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , що свідчить про спільне проживання та спільний бюджет, ведення спільно господарства, взаємні права та обов`язки, що притаманні чоловіку та дружині у шлюбі. Доказів на спростування встановлених обставин суду не надано.
ОСОБА_1 замовила та встановила пам`ятник ОСОБА_3 , що підтверджується товарним чеком №017 від 20 березня 2020 р.
Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 457/1853/14-ц (провадження № 61-16272св18).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо.
Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що позивач не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем ОСОБА_3 у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, вони жили в одній квартирі, мали спільний бюджет, спільно платили комунальні платежі, вели домашнє господарство, позивач опікувалась станом здоров`я спадкодавця, а після смерті поховала та встановила пам`ятник.
Отже наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між заявником та померлою протягом тривалого часу склались усталені сімейні відносини, які існували до часу смерті спадкодавця.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц (провадження № 61-2080св18) зазначено, що: «для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Вказані обставини судом не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 363/3231/18 (провадження № 61-2801св23)).
З урахуванням вищевказаного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з червня 2010 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП не відоме, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;
Третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 02900630, місцезнаходження: 61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6.

Головуючий: суддя          О.В. Шишкін