УХВАЛА 
30 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 991/3227/24
провадження № 61-8147ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лютянської Ніни Семенівни, на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року у провадженні за поданнями Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про надання дозволу на примусовий вхід до житла боржника,
ВСТАНОВИВ: 
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року подання про примусове проникнення до володіння боржника задоволено частково.
Надано дозвіл на примусовий вхід до житла з метою проведення виконавчих дій на виконання рішення (вироку) у справі № 991/3227/24 про конфіскацію майна боржника ОСОБА_2 за адресами:
АДРЕСА_1 ;
АДРЕСА_2 ;
АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, загальною площею 0,0854 га, кадастровий номер: 6310136300:07:030:0014.
В іншій частині подання відмовлено.
ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі в справі, звернувся з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2026 року закрито.
У червні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Лютянської Н. С., на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо розгляду цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, ухвалене у справі в порядку виконання вироку суду, тобто за правилами Кримінального кодексу України, при цьому порядок виконання вироку суду визначено статтями 533, 535 Кримінального процесуального кодексу України.
Чинним ЦПК України не передбачено можливості оскарження та перегляду у касаційному порядку судових рішень, ухвалених у кримінальному провадженні й так само судових рішень, ухвалених в порядку виконання вироку суду.
Серед іншого Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду враховує, що ухвалою Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 червня 2026 року у справі № 991/3227/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника Лютянської Н. С. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року. 
При цьому ОСОБА_1 роз`яснено, що оскільки оскаржуване рішення стосується питання примусового доступу державного виконавця до приміщень для проведення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням вироку стосовно ОСОБА_2 , водночас, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано статтею 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, установлених законом, суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. Разом із тим, кримінальний процесуальний закон не передбачає касаційного порядку оскарження вказаних судових рішень.
Ураховуючи наведене, ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року, яка стосується питання примусового доступу державного виконавця до приміщень для проведення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням вироку стосовно ОСОБА_2 , не підлягає касаційному оскарженню у порядку цивільного судочинства.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню у порядку цивільного судочинства, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лютянської Ніни Семенівни, на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2026 року у провадженні за поданнями Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про надання дозволу на примусовий вхід до житла боржника.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Н. Ю. Сакара 
О. М. Осіян 
В. В. Сердюк