Дата документу  Справа № 331/34/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/34/26 Головуючий в 1 інстанції Каретник Ю.М. 
Провадження № 33/807/743/26   Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року       м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни на постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року, -
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 665,60 грн. судового збору.
Згідно з оскаржуваною постановою, 19.12.2025 о 22 год. 01 хв. ОСОБА_1 по проспекту Соборному, 92, в м. Запоріжжя керував автомобілем BMW 328, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу під час безперервної фіксації. Від керування відсторонено шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
2. Вимоги, наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Сімонець Є.О. просить постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційною скарги захисник посилалася на відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема:
-працівниками поліції не надано доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та причин зупинки транспортного засобу;
-з відеозапису з бодікамери поліцейського не вбачається ознак сп`яніння водія: зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці;
-зафіксована особиста ініціатива ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння суперечить позиції співробітників поліції про нібито відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, що виключає наявність прямого умислу та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що копію повного тексту постанови отримано захисником через особистий кабінет в системі «Електронний суд» 16.03.2026. В десятиденний строк з моменту отримання постанови захисник звернулась з апеляційною скаргою, однак 02.04.2026 Запорізький апеляційний суд повернув апеляційну скаргу у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують повноваження захисника на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Апеляційну скаргу подано повторно разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови.
3. Позиції сторін.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник Сімонець Є.О. доводи апеляційної скарги підтримали та просили їх задовольнити.
4. Мотиви апеляційного суду.
Щодо поновлення строку. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
З матеріалів провадження встановлено, що вперше захисником Сімонець Є.О. апеляційну скаргу подано 24.03.2026 разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Однак постановою Запорізького апеляційного суду від 02.04.2026 зазначену апеляційну скаргу було повернуто апелянту як таку, що подана без додержання вимог законодавства.
Апеляційний суд звертає увагу, що повторно подана апеляційна скарга захисника відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення. При цьому встановлено, що захисник усунув недоліки апеляційної скарги без невиправданої затримки, діючи добросовісно та реалізовуючи право особи на апеляційний перегляд судового рішення.
Апеляційний суд вважає за можливе поновити захиснику Сімонець Є.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 рок, оскільки матеріали справи не містять належних підтверджень того, що після закінчення судового розгляду постанову було проголошено, а її мотиви стали відомі особі, щодо якої її винесено та її захиснику.
Крім того, копію судового рішення апелянт отримала через певний проміжок часу після його ухвалення, що об`єктивно ускладнило можливість своєчасної підготовки та подання апеляційної скарги у межах установленого законом строку.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що пропуск строку на апеляційне оскарження був зумовлений поважними причинами, а тому наявні підстави для його поновлення з метою забезпечення права особи на апеляційний перегляд судового рішення та доступ до правосуддя.
Щодо доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина правопорушника в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
-рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП, згідно з яким 19.12.2025 під час несення служби в Олександрівському районі м. Запоріжжя за адресою: проспект Соборний, 92 відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль BMW 328, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився під час безперервної відеофіксації; 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою;
-направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2025, в якому зафіксовані виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд із застосуванням спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з відмовою;
-відеозаписом подій 19.12.2025, на якому зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами пункту 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження медичного огляду.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Перелік ознак за наявності яких працівник поліції має право звернутися до особи із відповідною пропозицією щодо необхідності проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, наведений в п.п. 3, 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735.
Порядком № 1103 та п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В якості додатків до протоколу долучено відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, про що міститься відмітка в протоколі (MOTOROLA SOLUTIONS VB400 474981, 471249, 471550, XIAOMI 70 MAI). 
Із відеозапису події вбачається рух службового автомобіля працівників поліції за транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , його зупинка та повідомлення причини зупинки – не вмикання покажчика повороту не менш як за 50 метрів до початку виконання маневру повороту (22 год. 01 хв.).
Під час перевірки документів, огляду транспортного засобу та спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що останнього повідомлено (22 год. 05 хв.). На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився та повідомив про бажання пройти огляд у медичному закладі (22 год. 06 хв.). На запитання працівника поліції щодо причин відмови від проходження огляду на місці пояснив, що не бажає цього робити.
Надалі працівник поліції склав направлення та роз`яснив необхідність проїзду до медичного закладу службовим автомобілем (22 год. 06 хв.). ОСОБА_1 зазначив, що бажає дістатися до закладу охорони здоров`я самостійно, оскільки не хоче залишати власний автомобіль. У відповідь працівник поліції роз`яснив заборону керування транспортним засобом до проведення огляду на стан сп`яніння та запропонував або пройти огляд на місці, або проїхати до медичного закладу службовим автомобілем.
Після цього водій попросив продемонструвати відеозапис порушення ПДР як підстави зупинки, та висловив незгоду із зафіксованим порушенням, у зв`язку з чим працівники поліції продемонстрували відповідний відеозапис (22 год. 08 хв.). Інший працівник поліції повторно роз`яснив порядок проведення огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
ОСОБА_1 повторно висловив незгоду їхати до закладу охорони здоров`я службовим автомобілем поліцейських, посилаючись на небажання залишати автомобіль та пасажира, а згодом повідомив про намір скористатися таксі. Поліцейський вкотре роз`яснив заборону керування транспортним засобом та обов`язок виконання вимог п. 2.5 ПДР України, а також повідомив про необхідність доставки особи до медичного закладу службовим транспортом для проходження медичного огляду.
При цьому ОСОБА_1 повідомляв, що від проходження огляду не відмовляється, проте продовжував ігнорувати законні вимоги поліцейських щодо направлення водія для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Після цього працівник поліції роз`яснив йому права та оголосив про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду, а також повторно повідомив про заборону керування транспортним засобом (22 год.27 хв).
Доводи апелянта щодо недотримання працівниками поліції порядку зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, з огляду на покладені на працівників поліції повноваження щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням його учасниками Правил дорожнього руху відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Як встановлено з матеріалів справи та підтверджується відеозаписом, підставою для зупинки транспортного засобу стало порушення водієм вимог п. 9.4 ПДР, відповідно до якого сигнал покажчиками повороту або рукою повинен подаватися завчасно до початку маневру, але не менш як за 50–100 метрів у населених пунктах, про що ОСОБА_1 було повідомлено працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу.
Крім того, питання поважності чи неповажності причини зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Доводи апелянта про те, що з відеозапису не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція №1452/735"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 розділу Інструкція №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції у водія ОСОБА_1 передбачених п.3 розділу І Інструкція №1452/735 ознак алкогольного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Слід зазначити, що наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння була зафіксована працівниками поліції у встановленому законом порядку, зокрема в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та у Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 5, 6).
Доводи щодо відсутності відмови водія від медичного огляду не заслуговують на увагу.
Відповідно до п.п.6,8 Порядку №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Під час оформлення відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовані технічні засоби відеозапису, матеріали таких додано до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Системний аналіз зазначених нормативних актів вказує, що проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу є факультативною стадією такого огляду, і відмова водія від нього не є адміністративним правопорушенням (п.п.5-6 Порядку). Тому, якщо особа, яка керує транспортним засобом вважає результати огляду на стан сп`яніння, який проводитиметься поліцейським, заздалегідь невірними або відмовилась від нього, вона має право бути одразу направленими до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.
Предметом доказування у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є наявність такої відмови, і при цьому огляд на стан сп`яніння не проводиться. В цьому випадку це стосується відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я (обов`язковий огляд) – на це прямо вказує п.8 Порядку.
Таким чином, за наявності ознак сп`яніння відмова особи, яка керувала транспортним засобом від проходження у встановлений законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, встановлений ст.130 КУпАП, при цьому водій відмовляється від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу (факультативний огляд), так і від медичного огляду в закладі охорони здоров`я (обов`язковий огляд).
Слід зазначити, що відмова від участі в огляді на виявлення стану сп`яніння означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати обов`язок із проходження огляду на стан сп`яніння. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову пройти огляд, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його проведення (завуальована форма).
Як правильно зазначено у постанові суду першої інстанції, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, оскільки під час досить тривалого спілкування з поліцейськими він неодноразово наголошував на тому, що не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але його фактичні дії були спрямовані саме на те, щоб ухилитися від проходження такого огляду: то він боявся їхати на поліцейському авто, то боявся залишати авто (незважаючи на пропозицію поліцейського, щоб у автомобілі залишився його товариш і почекав його), то не хотів їхати без свого друга, то хотів їхати на таксі, то говорив про незаконність зупинки, активно вживав воду, затягуючи час. Тому така поведінка ОСОБА_1 для стороннього розсудливого спостерігача дійсно видавалася такою, що не відповідає обстановці. Неодноразові повторення ОСОБА_1 про те, що він не відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, за відсутності реальних дій на підтвердження такої згоди самі по собі не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, при тому, що працівники поліції тривалий час (більше 20 хвилин) роз`яснювали йому положення діючого законодавства і вмовляли пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу або медичний огляд в закладі охорони здоров`я. 
Отже, зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 свідчить про відсутність у нього реального наміру пройти медичний огляд на стан сп`яніння, оскільки його дії були спрямовані на ухилення від проходження такого огляду та уникнення відповідальності.
Дослідженими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 прямо не заявляв про відмову від проходження огляду, однак на неодноразові пропозиції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я не надавав чіткої згоди, натомість висував різні причини та відмовки, чим фактично унеможливив проведення медичного огляду, а отже відмовився від його проходження. 
Будь-яких інших належних, допустимих та обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ставили під сумнів правильність встановлених судом фактичних обставин справи чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Наведені апелянтом аргументи фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та власної оцінки обставин справи, однак не підтверджують наявності істотних порушень закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
З огляду на викладене, за наведених фактичних обставин справи, судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.5 ПДР, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження в доказах, наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які були повно та всебічно досліджені під час її розгляду судом першої інстанції.
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову – без змін.
Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції. Натомість зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджено наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника - адвоката Сіменець Є.О., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Сімонець Є.О. залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков