ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1459/26 Справа № 233/5365/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Леміщенко О. О. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Нікітюк В.М., за участю захисника Тарасенко Д.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Тарасенко Д.Ю. на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 15 вересня 2024 року о 10 год. 37 хв. в районі будинку №49 по вул. Європейська в м. Костянтинівка Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, який регламентує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В апеляційній скарзі захисник Тарасенко Д.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , повний текст постанови він не отримував, тому був позбавлений можливості вчасно її оскаржити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 вважає постанову невмотивованою, винесеною з порушенням матеріального та процесуального права. Суд не звернув увагу на те, що поліцейськими не було дотримано правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, порушено права та гарантії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На її думку, суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує на суперечність між озвученою працівником поліції підставою зупинки та фактичними мотивами пред`явленої водієві претензії, що свідчить про відсутність чітко визначеної та належно обґрунтованої причини зупинки транспортного засобу, та внаслідок цього ставить під сумнів законність пред`явленої вимоги для проходження огляду на стан сп`яніння. Наголошує, що долучений до протоколу відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки не містить фіксації всіх подій та не підтверджує безсумнівний зв`язок між відеофіксацією та фактичними обставинами, викладеними у протоколі. Дата та час відеозапису не співпадає з даними, які зафіксовані на самому відеозаписі, відеозапис не містить моменту виявленя ознак алкогольного сп`яніння. Долучений до протоколу відеозапис не зазначений у п. 11 протоколу. Зауважує про некоректне зазначення у протоколі формулювання відмови від проходження огляду на місці зупинки – «відмовився від продуття на місці зупинки», в той час як нормативні акти такого формулювання не містять. Звертає увагу на порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та до нього діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП. Зазначає, що направлення на огляд суперечить обставинам події та не підтверджується доказами. Окрім цього, судом неправильно вирішено питання про стягнення судового збору, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та звільнений від його сплати.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129740 від 15.09.2024 року, згідно якого 15.09.2024 року о 10:37:00 в м. Костянтинівка вул. Європейська, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття на місці зупинки газоаналізатору «Drager 6810» або проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3053552 від 15.09.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол містить підпис ОСОБА_1 та його пояснення, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні. 
Фабула протоколу повно та об`єктивно розкриває обставини вчинення правопорушення, та всупереч ствердженням апелянта, не дає підстав для її неоднакового розуміння.
Так, в протоколі зафіксоване місце вчинення адміністративного правопорушення, дату та час, факт керування транспортним засобом особою, щодо якої існують підозри про перебування в стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність ознак такого стану, а також результати виконання вимоги поліцейського відповідно до п.п. 2.5 ПДР (відмова від проходження огляду в установленому законом порядку).
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не підтверджує безсумнівний зв`язок між відеофіксацією та фактичними обставинами, викладеними у протоколі, на увагу не заслуговують, оскільки при розгляді справи перевага надається змісту доказу та даний доказ суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі.
Долучений до протоколу відезапис з дає всі підстави вважати, що воно зняте саме 15.09.2024 року під час оформлення протоколу стосовно ОСОБА_1 .
Стосовно доводів апеляційної скарги про неповноту відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не містить моменту виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, яка б спонукала їх до пропозиції проведення огляду, апеляційний суд не приймає, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.
Доводи захисника про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП спростовуються власноручним підписом ОСОБА_1 у протоколі.
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була зваженою та добровільною, тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд не приймає.
Доводи захисника про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд має бути проведений відповідно до Порядку № 32 та ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд не приймає, оскільки відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Крім того, положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортним засобом.
Враховуючи, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу, тобто спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники поліції мали відповідні повноваження щодо зупинки транспортного засобу, направлення водія, відповідно до ст. 266 КУпАП для проходження огляду на стан сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про виконання ОСОБА_1 бойового завдання не підтверджені матеріалами справи.
Посилання захисника на безпідставність зупинки транспортного засобу також не можуть бути взяті до уваги, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений за порушення п. 2.3в ПДР та причина зупинки була озвучена ОСОБА_1 . 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не доставлявся до медичного закладу, тому зазначені у направленні на огляд відомості не відповідають фактичним обставинам справи не можуть бути взяті до уваги, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу. Направлення на огляд має правове значення для лікаря медичної установи, який у випадку наявності такого направлення повинен провести огляд.
Доводи сторони захисту стосовно неправильного вирішення судом питання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору є безпідставними, оскільки відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків мають пільги щодо сплати судового збору.
В даному випадку ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення не як військовослужбовець, а як особа, яка перебувала за кермом транспортного засобу та відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння. 
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику Тарасенко Д.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу захисника Тарасенко Д.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2024 року стосовно  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя