СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/30067/25

пр. № 2/759/5134/26
29 травня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді П`ятничук І.В.,
при секретарі судового засідання   Кульбовської В.В.,
розглянувши у підготовчому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування арешту,
ВСТАНОВИВ:
10.12.2025 р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування арешту.
В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №2-2629/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У ході розгляду зазначеної справи ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2006 у справі №2-2629/2006 було вжито заходів забезпечення позову, а саме накладено арешт на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_5 .
Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2022 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 помер, актовий запис №277. Після його смерті 14.02.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було заведено спадкову справу №16/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Спадкоємцями першої черги є дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 .
Згідно з копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2008 №40/28, винесеної державним виконавцем ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Герасименко Г.С., накладено арешт на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 . Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа №2-2629/2006, виданого 05.04.2007 Солом`янським районним судом м. Києва.
Відповідно до інформаційної довідки №371398667 від 26.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , накладено арешт на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2006 у справі №2-2629/2006 (реєстраційний номер обтяження 3384870), а також на 1/5 частину зазначеної квартири зареєстровано обтяження на підставі постанови державного виконавця від 28.01.2008 №40/28.
Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Забігайла С.Ю., спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_6 . Разом з тим, через наявність арешту на спадкове майно спадкоємиця позбавлена можливості оформити право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2025 у справі №759/21044/24 частково задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Святошинського ВДВС у м. Києві, скасовано арешт, накладений постановою державного виконавця від 28.01.2008 №40/28, який зареєстрований 04.02.2008 за №6520777 щодо 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що наявність арешту на нерухоме майно перешкоджає реалізації спадкових прав та оформленню права власності, у зв`язку з чим просять скасувати заходи забезпечення позову, оскільки вони втратили актуальність.
Також, позивачі просять визнати за ними право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_2 за кожним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вказуючи на те, що існування вказаного арешту унеможливлює реалізацію ними права на спадкування.
Відповідно до ухвали від 16.12.2025 р. відкрито провадження у справі.
Згідно до ухвали від 20.05.2026 р. закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим постановити по справі заочне рішення.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №2-2629/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
У межах вказаної справи ухвалою суду від 07.06.2006 були вжиті заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , що належала відповідачу.
Тоді як судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 371398667 від 26.03.2024 р. Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 був власником лише 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки № 371398667 від 26.03.2024 р. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зокрема відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 за ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2006 р. (справа «2-2629/2006) накладений арешт (реєстраційний №3384870: арешт нерухомого майна, зареєстровано: 27.06.2006 р. за №3384870, реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора). 
Також відповідно до цієї ж довідки, на 1/5 частини квартири № кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за постановою Відділу державної викоавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві №40-28 від 28.01.2008 р. Дванадцятою Київською Державною нотаріальною конторою 04.02.2008р. зареєстровано обтяження №6520777 арешт нерухомого майна.
Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Святошинським ВД РАЦС у м. Києві, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Забігайла С.Ю., спадкоємцями першої черги по закону майна ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1 . Таким чином, позивачки є спадкоємцями майна ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 
ОСОБА_7 22.05.2024 р. звернулась із заявою до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
У відповідь на зазначену Заяву від 21.08.2024 №15061 повідомлено, що проведеною перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження по виконанню постанови №40/28 від 28.1.2008 р. де боржником є ОСОБА_5 на виконанні не перебуває та не зареєстрований.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для обтяження майна на даний час немає.
Постановою Верховного суду від 22.12.2021 року у справі N 645/6694/15-ц надано правову позицію згідно якої наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Таким чином, станом на час винесення рішення суду відсутні підстави на підтвердження того, що існують обставини, що стали підставою для накладення заборони щодо нерухомого майна, що належить позивачу. В той же час, існування заборони на відчуження частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачам у реалізації своїх прав на розпорядження власним майном.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивачів до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується права позивачів щодо отримання свідоцтва про право власності. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту є законною та обґрунтованою.
Щодо вимог позивачів про визнання права власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_2 за кожним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що вказані вимоги заявлені передчасно.
Керуючись ст. ст. 391 ЦК України, ст. ст.11, 12, 13, 19, 55, 81, 258, 259 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування арешту,- задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва №2-2629/2006 від 07.06.2006 р. на частину квартири - квартири АДРЕСА_2 реєстраційний номер обтяження 3384870, заеєстрований 27.06.2006 р. реєстратором - Перша київська державна нотаріальна контора. 
В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя :       І.В.П`ятничук