ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3028/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Каленюк Ж.В.,
за участю секретаря судового засідання Клочко А.С.,
представника позивача Колба С.О.,
представника відповідача Герасимчук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі+» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі+» (далі – ТзОВ «Енерджі+») звернулося до Волинської митниці з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 13 листопада 2025 року №UA2050002025395 про збільшення на 2160900,43 грн грошових зобов`язань за платежем «мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами)» (далі – ввізне мито) та від 13 листопада 2025 року №UА2050002025396 про збільшення на 432180,12 грн грошових зобов`язань за платежем «податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім лікарських засобів..., тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну...)» (далі – ПДВ).
Позов обґрунтований тим, що за результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ТзОВ «Енерджі+» вимог законодавства з питань митної справи відповідач дійшов висновку про заниження митних платежів за рядом митних декларацій з огляду на те, що преференційне походження товарів, не підтверджено. Висновки контролюючого органу, які базуються виключно на листах уповноважених органів країни-експортера, якими нібито не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у відповідному сертифікаті з перевезення товару ЕUR.І, слугували підставою прийняття податкових повідомлень-рішень, якими донараховано митні платежі.
Позивач не погоджується із висновками акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що до митного оформлення він надав сертифікати з перевезення товару ЕUR.І, які видаються на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником, тож виключно експортер (продавець) несе відповідальність за правдивість інформації у них, а митні органи, які видають сертифікати, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів. Водночас у ТзОВ «Енерджі+» як імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера під час оформлення сертифікатів з перевезення товару ЕUR.І. 
Позивач зазначив, що в акті перевірки відсутні посилання на факти визнання недійсними сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1; вони є чинними і підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу. При митному оформленні товару декларант не порушив вимог щодо визначення преференційного походження та мав право на розмитнення товару за преференційною ставкою ввізного мита. При цьому в акті перевірки зазначено, що митниця не володіє доведеними обставинами, які свідчать, що ТзОВ «Енерджі+» удавано, цілеспрямовано створило умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, податкового та митного законодавства.
Також акт не містить підтвердження факту направлення уповноваженими органами експортеру відповідних запитів для підтвердження преференційного походження відповідного товару. Між тим митний орган навіть без надання відповідних документів міг перевірити країну походження товару за першими літерами номера шасі.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного cуду від 31 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження (а.с.65 том 1).
Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог як безпідставних (а.с.72-83 том 1). З цього приводу вказав, що Волинською митницею у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноваженого органу Республіки Польща (лист від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА) про непідтвердження преференційного походження товарів (вживаних транспортних засобів), митне оформлення яких завершено за окремими митними деклараціями за період з 15 лютого 2024 року по 15 березня 2024 року, на підставі наказу Волинської митниці від 07 жовтня 2025 року №463 проведено документальну невиїзну перевірку ТзОВ «Енерджі+», під час якої перевірено правомірність застосування тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року №1678-VІІ (далі – Угода про асоціацію). Для застосування пільг позивачем при митному оформленні товарів подано сертифікати з перевезення товару EUR.1. Водночас, керуючись статтями 31 та 32 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, Державною митною службою України до уповноваженого митного органу Республіки Польща були направлені на перевірку сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 (експортер Newteksa-Pro Kft.). Результати перевірки уповноважених органів Республіки Польща однозначно засвідчували, що сертифікати EUR.1, які спрямовувалися на перевірку, не видавались та не були завірені управлінням Митного та податкового контролю м. Лодзь (є фальсифікованими). Оскільки автентичність сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 не підтверджено, то преференційний режим оподаткування застосовано безпідставно, що призвело до заниження ТзОВ «Енерджі+» податкових зобов`язань зі сплати митних платежів (ввізного мита та ПДВ) на загальну 2357345,89 грн.
Відповідач наголосив, що саме результати перевірки на походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції. Відомості, що містяться у VIN-коді транспортного засобу, дають змогу ідентифікувати лише географічний регіон місця виробництва (складання) транспортного засобу, а не виконання умов, за яких товари набувають преференційного статусу. Надання належних документів, встановлених міжнародним договором, є обов`язком експортера, проте у зазначених зовнішньоекономічних відносинах обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків має саме ТзОВ «Енерджі+», а тому саме позивач несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.
Відповідач також повідомив, що за результатами опрацювання отриманої листами уповноваженого митного органу Республіки Польща інформації (листи від 18 квітня 2024 року №1001-IOС.4331.(45-46).2024.4.JJ, від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА) на керівника ТзОВ «Енерджі+» складено адміністративні протоколи від 25 липня 2024 року №000302/UA205000/2024 та від 25 листопада 2025 року №000506/UA205000/2025 про порушення митних правил та останній був визнаний судом винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (далі – МК України), на нього накладено стягнення у вигляді штрафу; в ході розгляду справи директор ТзОВ «Енерджі+» Ротов В.О. свою вину визнав.
На переконання відповідача, наведене у сукупності підтверджує правомірність дій митниці при проведенні документальної невиїзної перевірки та прийнятті податкових повідомлень-рішень.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Ухвалою суду від 26 травня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті; одночасно вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі (а.с.43 том 2).
У судовому засіданні представники сторін, кожен зокрема, підтримав доводи на підтримку позицій, викладених у своїх заявах по суті справи.
Дослідивши письмові докази (у т.ч. в електронному вигляді), суд встановив такі обставини.
Волинська митниця відповідно до пункту 9 частини першої статті 336, абзацу третього частини другої статті 344-1, абзаців другого, п`ятого частини першої, частини другої, пункту 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК України, у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноваженого органу Республіки Польща від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА про непідтвердження преференційного походження товарів за період з 15 лютого 2024 року по 15 березня 2024 року, митне оформлення яких завершено, прийнято наказ від 07 жовтня 2025 року №463 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТзОВ «Енерджі+ вимог законодавства з питань митної справи» (а.с.113 том 1).
Перевірка щодо дотримання ТзОВ «Енерджі+» вимог законодавства України з питань митної справи, а саме обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг чи звільнення від оподаткування при митному оформленні ввезених в режимі імпорту транспортних засобів, які були у використанні, проведена за 52 митними деклараціями (їх перелік і основні відомості наведено в додатку до наказу - а.с.114 том 1):
24UA205170005224U4 від 27 лютого 2024 року, 24UA205170006722U6 від 12 березня 2024року, 24UA205170006140U3 від 06 березня 2024 року, 24UA205170006319U6 від 08 березня 2024 року, 24UA205170004140U6 від 16 лютого 2024 року, 24UA205170006470U9 від 11 березня 2024 року, 24UA205170006095U4 від 06 березня 2024 року, 24UA205170006067U9 від 06 березня 2024 року, 24UA205170004034U0 від 15 лютого 2024 року, 24UA205170004251U7 від 17 лютого 2024 року, 24UA205170005053U4 від 26 лютого 2024 року, 24UA205170005207U2 від 27 лютого 2024 року, 24UA205170005622U5 від 01 березня 2024 року, 24UA205170005558U6 від 01 березня 2024 року, 24UA205170005571U1 від 01 березня 2024 року, 24UA205170006385U1 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006074U6 від 06 березня 2024 року, 24UA205170006114U6 від 06 березня 2024 року, 24UA205170006357U6 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006382U4 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006377U5 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006913U5 від 15 березня 2024 року, 24UA205170005340U4 від 28 лютого 2024 року, 24UA205170005738U1 від 04 березня 2024 року, 24UA205170006285U4 від 07 березня 2024 року, 24UA205170006971U4 від 15 березня 2024 року, 24UA205170004033U1 від 15 лютого 2024 року, 24UA205170004042U7 від 15 лютого 2024 року, 24UA205170004124U3 від 16 лютого 2024 року, 24UA205170004289U3 від 17 лютого 2024 року, 24UA205170004370U4 від 19 лютого 2024 року, 24UA205170004888U8 від 23 лютого 2024 року, 24UA205170004999U9 від 26 лютого 2024 року, 24UA205170004984U9 від 26 лютого 2024 року, 24UA205170005113U3 від 26 лютого 2024 року, 24UA205170005230U2 від 27 лютого 2024 року, 24UA205170005232U0 від 27 лютого 2024 року, 24UA205170005344U0 від 28 лютого 2024 року, 24UA205170005506U5 від 29 лютого 2024 року, 24UA205170005445U7 від 29 лютого 2024 року, 24UA205170005794U2 від 04 березня 2024 року, 24UA205170006045U1 від 05 березня 2024 року, 24UA205170006169U4 від 06 березня 2024 року, 24UA205170006318U7 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006329U0 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006333U0 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006344U4 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006383U3 від 08 березня 2024 року, 24UA205170006636U0 від 11 березня 2024 року, 24UA205170006486U8 від 11 березня 2024 року, 24UA205170006789U7 від 13 березня 2024 року, 24UA205170006893U4 від 14 березня 2024 року (далі – митні декларації згідно з переліком).
У цих 52 митних деклараціях (а.с.221-260 том 1, а.с.122 том 2), за якими здійснювалося митне оформлення товарів, зазначено: у графі 2 «Відправник/Експортер» - Newteksa-Pro Kft.; в графі 8 «Одержувач/імпортер», в графі 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» - ТзОВ «Енерджі+». Митне оформлення товарів здійснено із застосуванням преференції за кодом «410» - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Євросоюзу (графа 34 та 36).
Не є спірною та обставина, що при митному оформленні товарів за вказаними митними деклараціями ТзОВ «Енерджі+» застосувало пільги зі сплати ввізного мита на підставі сертифікатів з перевезення товарів EUR.1: PL/MF/AS1513692 від 23 лютого 2024 року, PL/MF/AS1516507 від 08 березня 2024 року, PL/MF/AS1513767 від 05 березня 2024 року, PL/MF/AS1513776 від 06 березня 2024 року, PL/MF/AS1513671 від 14 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513737 від 28 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513743 від 01 березня 2024 року, PL/MF/AS1513764 від 04 березня 2024 року, PL/MF/AS1513662 від 13 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513680 від 15 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513695 від 22 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513707 від 26 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513722 від 27 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513725 від 27 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513728 від 27 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513755 від 01 березня 2024 року, PL/MF/AS1513758 від 04 березня 2024 року, PL/MF/AS1513761 від 04 березня 2024 року, PL/MF/AS1513794 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513797 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513800 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1516519 від 05 березня 2024 року, PL/MF/AS 1513716 від 27 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513740 від 01 березня 2024 року, PL/MF/AS1513773 від 06 березня 2024 року, PL/MF/AS1516516 від 14 березня 2024 року, PL/MF/AS1513665 від 14 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513668 від 14 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513677 від 15 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513683 від 16 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513686 від 16 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513689 від 22 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513698 від 23 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513701 від 23 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513704 від 22 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513710 від 26 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513713 від 23 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513719 від 26 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513731 від 27 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513734 від 28 лютого 2024 року, PL/MF/AS1513749 від 03 січня 2024 року, PL/MF/AS1513752 від 04 березня 2024 року, PL/MF/AS1513770 від 05 березня 2024 року, PL/MF/AS1513779 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513782 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513785 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513788 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1513791 від 29 лютого 2024 року, PL/MF/AS1516501 від 08 березня 2024 року, PL/MF/AS1516504 від 07 березня 2024 року, PL/MF/AS1516510 від 06 березня 2024 року, PL/MF/AS1516513 від 12 березня 2024 року, які зазначені у графі 44 митних декларацій під кодом 0954.
За результатами документальної невиїзної перевірки складено акт перевірки від 08 жовтня 2025 року №7.3-2/19/13/12565 (а.с.9-18). В ході перевірки використано електронні копії документів, які містяться в автоматизованій системі митного оформлення (АСМО) «Інспектор» (електронні митні декларації типу ІМ40ДЕ згідно з додатком до акта); копію листа уповноваженого митного органу Республіки Польща від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА щодо результатів перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, листа Держмитслужби України Держмитслужби України від 07 серпня 2025 року №15/15-03-01/7/4664; доповідну записку від 19 серпня 2025 року №15/15-03/8933 (а.с.109-110 том 1).
За змістом акта перевірки митне оформлення товарів, зазначених у митних деклараціях згідно з додатком, здійснено із застосуванням на підставі сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 преференції за кодом «410» - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Євросоюзу (абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави І розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони», статті 17 Протоколу І «Щодо визначення концепції «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва» та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.
Листом уповноваженого митного органу Республіки Польща від 06 серпня 2025 року №1001-ЮС.4331.86.2025.5.ЕА повідомлено про завершення процедури верифікації сертифікатів з перевезення товару EUR.1 згідно з додатком: сертифікати EUR.1 не видавались та не були завірені управлінням Митного та податкового контролю м. Лодзь; компанія, заявлена як експортер, відсутня в реєстрах уповноваженого митного органу Республіки Польща. В графу 14 сертифікатів уповноваженим митним органом Республіки Польща внесена відповідна відмітка - не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому; результат перевірки (графа 14 сертифіката) завізований - проставлено дату перевірки та місце проведення.
Відповідно до висновків акта перевірки (розділ IV) документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Енерджі+» за митними деклараціями згідно з додатком вимог:
1) статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита на суму 1964454,92 грн;
2) пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі – ПК України), що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ПДВ за митними деклараціями згідно з додатком на суму 392890,97 грн.
ТзОВ «Енерджі+» не подавало заперечення на акт документальної невиїзної перевірки та на його підставі щодо прийняті податкові повідомлення-рішення:
від 13 листопада 2025 року №UA2050002025395 про збільшення на 2160900,43 грн грошових зобов`язань за 52 митними деклараціями (за переліком) за платежем «мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами)», з них 1964454,92 грн - основний платіж та 196445,51 грн - штрафні санкції (а.с.21-23 том 1);
від 13 листопада 2025 року №UA2050002025396 про збільшення на 432180,12 грн грошових зобов`язань за 52 митними деклараціями (за переліком) за платежем «податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім лікарських засобів..., тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну...)», з них 392890,97 грн - основний платіж та 39289,15 грн - штрафні санкції (а.с.24-26 том 1).
Позивач, не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку (а.с.29-32 том 1). Рішенням Державної митної служби України від 29 січня 2026 року №1/10-06/13/395 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Волинської митниці - без змін. Одночасно зобов`язано Волинську митницю відповідно до пункту 60.6 статті 60 ПК України надіслати ТзОВ «Енерджі+» окремі податкові повідомлення-рішення на суму грошових зобов`язань з ввізного мита та ПДВ, збільшену за рахунок застосування штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначених податкових зобов`язань у податкових повідомленнях-рішеннях від 13 листопада 2025 року №UA2050002025395 та №UA2050002025396 (на різницю з урахуванням уже застосованих штрафних санкцій у розмірі 10 відсотків) (а.с.34-39 том 1).
Волинська митниця прийняла податкові повідомлення-рішення від 30 січня 2026 року №UA205000202643 та №UA205000202643, якими збільшено грошові зобов`язання за рахунок застосування штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків (на різницю з урахуванням накладених 10 відсотків штрафних санкцій) (а.с.152-157 том 1).
Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) установлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2025 року №UA2050002025395 та №UA2050002025396 (податкові повідомлення-рішення від 30 січня 2026 року №UA205000202643 та №UA205000202643 не оскаржуються).
При вирішенні спору у межах позовних вимог суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (частина третя статті 3 МК України).
Відповідно до частини першої статті 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини першої статті 4 МК України).
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування (пункти 1, 2 частини третьої статті 345 МК України).
Відповідно до статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Частини третя, четверта статті 351 МК України умовами проведення документальної невиїзної перевірки посадовими особами митного органу визначає прийняття наказу митного органу про проведення перевірки та направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Статтею 354 МК України установлено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка (частина перша).
Керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути митному органу підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві (частина четверта).
У разі неповернення примірника акта (довідки) про результати перевірки протягом строку, визначеного частиною четвертою цієї статті, та/або відмови від його (її) підписання, відмови від отримання примірника акта (довідки) про результати перевірки чи неможливості його (її) вручення та підписання, у тому числі у зв`язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням, митним органом складається акт, яким засвідчуються встановлені факти (частина п`ята).
У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, він зобов`язаний підписати акт або довідку із запереченнями, які він має право подати протягом 10 робочих днів з дня отримання акта або довідки. До заперечення додаються документи та пояснення, зокрема документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Податкового кодексу України. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються митним органом протягом 10 робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу (частина сьома).
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надсилання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом п`яти робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (частина одинадцята).
За обставин цієї справи документальну невиїзну перевірку Волинською митницею проведено відповідно до наказу від 07 жовтня 2025 року №463 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТзОВ «Енерджі+ вимог законодавства з питань митної справи» (а.с.113 том 1), який разом з повідомленням від 07 жовтня 2025 року №7.3-2/19-02/13/11686 (а.с.112 том 1) 08 жовтня 2025 року направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трекінг-номер 4500600067963) на адресу ТзОВ «Енерджі+» (а.с.115 том 1).
Як вбачається з матеріалів справи, документальна невиїзна перевірка була призначена у зв`язку з отриманням листа Держмитслужби України від 07 серпня 2025 року №15/15-03-01/7/4664 (а.с.102 том 1), яким надіслано відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА щодо результатів перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 згідно з додатком (а.с.211, переклад на а.с212-213 том 1, додаток на 104-107 том 1). У свою чергу перевірка документів про походження товарів здійснювалася на звернення Волинської митниці від 16 квітня 2025 року №7.3-2/7.3-15-03/4/4587 (а.с.101 том 1) та листом Державної митної служби України від 21 квітня 2025 року №15/15-03-01/11/2054 відповідний запит про перевірку документів скеровано уповноваженим органам Республіки Польща (а.с.34 том 2, додаток до листа файл у2026/2-2-5d49b370-4e99-11f1-be10-b1f685c52660.pdf).
Позивач заперечення на акт документальної невиїзної перевірки не подавав.
Позивач не оскаржує порядок проведення перевірки та судом не виявлено порушень Волинською митницею наведених вище вимог МК України, якими регламентовано проведення документальної невиїзної перевірки.
Перевіряючи доводи сторін по суті виявлених перевіркою порушень, суд зазначає про таке.
За приписами частини першої статті 272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.
Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Пунктом 1 частини першої статті 276 МК України визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено у пункті 1 частини першої статті 289 МК України, обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частиною першою статті 281 МК України обумовлена можливість встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України від 16 вересня 2014 року №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, яка набрала чинності з 01 січня 2016 року, та згідно зі статтею 29(1) глави 1 розділу IV якої кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до Угоди.
Як обумовлено статтею 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, її положення застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва) (далі - Протокол I до Угоди).
Відповідно до Угоди про асоціацію до товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу застосовується режим вільної торгівлі (код тарифної пільги (тарифної преференції) «410»).
Законом України від 08 листопада 2017 року №2187-VIII «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01 лютого 2018 року.
21 листопада 2018 року Підкомітетом України ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 (далі - Рішення) про заміну Протоколу 1 (чинне з 01 січня 2019 року). Відповідно до статті 1 Рішення Протокол 1 до Угоди замінюється текстом, викладеним у додатку до цього Рішення, зокрема з урахуванням статті 1 цього додатку у торгівлі з Євросоюзом застосовуються правила походження Конвенції, викладені у Доповненні I та у відповідних положеннях Доповнення II до Конвенції.
Отже, заявлення преференційного режиму до товарів, оформлених позивачем за 52 митними деклараціями, здійснювалось відповідно до Доповнення I до Конвенції.
Згідно з пунктом 1 статті 15 розділу V Доповнення I до Конвенції товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку IIIа; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку IIIb; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV а і b.
За правилами, установленими пунктами 1 та 3 статті 16 Доповнення І до Конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони- експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Пунктом 7 статті 16 Доповнення I до Конвенції визначено, що митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR- MED повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції.
Як уже було зазначено вище, ТзОВ «Енерджі+» здійснювало митне оформлення товарів із застосуванням преференції за кодом «410» - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу, саме на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR.1.
Пунктом 2 статті 31 Доповнення І до Конвенції передбачено, що з метою належного застосування Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному через компетентні митні організації у перевірці достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що міститься в документах.
Процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься, встановлено статтею 32 Доповнення І до Конвенції. Так відповідно до пункту 1 статті 32 подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Конвенції.
Наведене дає підстави для висновку, що митний орган має право здійснювати перевірки підтверджень походження товарів після закінчення їх митного оформлення у країні імпорту як за наявності обґрунтованих сумнівів, так і вибірково.
Пунктами 3, 5 статті 32 Доповнення І до Конвенції визначено, що перевірка здійснюється митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Повідомлення про результати перевірки надсилається якомога раніше, результати чітко вказують на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.
Як обумовлено пунктом 6 статті 32 Доповнення І до Конвенції, якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
За обставин цієї справи Державною митною службою України на звернення Волинської митниці від 16 квітня 2025 року №7.3-2/7.3-15-03/4/4587 (а.с.101 том 1) листом від 21 квітня 2025 року №15/15-03-01/11/2054 було направлено до уповноваженого органу Республіки Польща на перевірку документи про походження товарів від експортера Newteksa-Pro Kft. - сертифікати з перевезення товару EUR.1 (а.с.34 том 2, додаток до листа файл у2026/2-2-5d49b370-4e99-11f1-be10-b1f685c52660.pdf). 
У листі від 06 серпня 2025 року №1001-ЮС.4331.86.2025.5.ЕА уповноважений митний орган Республіки Польща повідомив про завершення процедури верифікації направлених на перевірку сертифікатів EUR.1 (155 штук згідно з переліком) з негативним результатом: сертифікати не були легалізовані в митному-податкову управлінні м. Лодзь, бланки сертифікатів не видавалися цим управлінням; компанія, заявлена як експортер, відсутня в базі даних. Також інформовано, що зазначені документи передані до правоохоронних органів – до прокуратури – з повідомленням про можливе скоєння злочину (а.с.211, переклад на а.с.212 -213 том 1).
Отже, сертифікати з перевезення товару форми EUR.1, автентичність яких уповноваженим органом Республіки Польща не підтверджено, не мають статусу офіційних документів про походження.
У такому разі діє правило, визначене пунктом 6 статті 32 Доповнення І до Конвенції: якщо відповідь на запит про перевірку не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Оскільки статус походження товарів документально у встановленому порядку допустимими документами не підтверджено відповідно до вимог Доповнення I до Конвенції, то такі товари не можуть вважатися преференційним продуктом, що походить з Європейського Союзу, у розумінні Угоди про асоціацію та Конвенції; до товарів не може бути застосований преференційний режим із застосуванням зменшеної ставки мита.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 352 МК України отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, можуть використовуватись як матеріали для підготовки висновків за результатами перевірок.
Саме результати перевірки на предмет походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2022 року у справі №260/2805/20.
З приводу тверджень позивача про те, що акт перевірки не містить підтвердження факту направлення уповноваженими органами експортеру відповідних запитів для підтвердження преференційного походження відповідного товару, суд зазначає, що положеннями статті 32 Доповнення І до Конвенції не передбачено надання митними органами Договірної сторони - експортера митним органам, на запит яких була здійснена перевірка, інформації про здійснені в рамках перевірки заходи, зокрема про направлення запитів компанії-експортеру.
Уповноважений орган країни-експортера у своєму листі чітко і однозначно повідомив про те, що сертифікати з перевезення EUR.1 не видавались та не були завірені управлінням Митного та податкового контролю м. Лодзь. Саме результати перевірки документів про походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.
Суд також відхиляє доводи позивача про можливість визначення походження товару за ідентифікаційним номером транспортного засобу (vin-кодом шасі). 
Необхідно зазначити, що відповідно до статті 2 Доповнення І до Конвенції з метою імплементації відповідної Угоди наступні продукти вважаються такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону: (a) товари цілком вироблені в певній країні відповідно до статті 4 Доповнення І; (b) товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до статті 5 Доповнення І.
В статті 1(а) Доповнення I до Конвенції наведено визначення терміну «виробництво», який означає будь-який різновид технологічної діяльності або обробки, у тому числі збирання та спеціалізовані операції.
Згідно з пунктом 1 статті 5 Доповнення І до Конвенції з метою виконання положень статті 2 Доповнення I товари, які не є повністю отриманими, повинні вважатись достатньо обробленими та переробленими у ній при виконанні умов, викладених у Додатку II до Доповнення І, у якому для товарів, що класифікуються в межах товарної позиції згідно з УКТЗЕД, наведено перелік технологічних дій та обробок, при виконанні яких товари отримують статус преференційного походження з певної країни.
В контексті наведеного суд зауважує, що відомості VIN-коду транспортного засобу не підтверджують виконання умов, за яких товари набувають преференційного статусу походження. Сама по собі можливість визначення за реєстраційним номер транспортного засобу місця виробництва товару на території Європейського Союзу є недостатнім, оскільки, як було зазначено вище, товари мають бути не лише вироблені на території Європейського Союзу, а й вироблені з матеріалів, що вироблені у Європейському Союзі.
Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №260/6407/21.
Верховний Суд неодноразово вказував, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів. Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 41 МК України, то митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару (постанови від 01 березня 2021 року №240/7093/19, від 26 квітня 2023 року у справі №260/4347/20, від 11 серпня 2022 року у справі №460/8509/21, від 05 червня 2024 року у справі №380/2397/22).
Зважаючи на результати перевірки, повідомлені уповноваженим органом Республіки Польща (сертифікати з перевезення товару EUR.1 не були видані управлінням митного та податкового контролю м. Лодзь, що може свідчити про вчинення злочину), за відсутності легітимно виданих сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 не може йти мова про застосування до ввезених товарів преференційного режиму оподаткування.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, оподаткування товару за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ (згідно з переліком) повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення.
За приписами підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію Україну. Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України).
У цьому разі безпідставна сплата ввізного мита за преференційними ставками призвела до заниження бази оподаткування ПДВ.
Згідно з частиною другою статті 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок зі сплати донарахованих митних платежів – податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, передбачених МК України або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
У розглядуваному випадку у Волинської митниці були правові підстави для донарахування грошових зобов`язань (ввізного мита та ПДВ) ТзОВ «Енерджі+», адже результати перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи за митними деклараціями, які були об`єктом перевірки на предмет обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування, показали, що преференційне походження товару не підтверджене у встановленому порядку.
При вирішенні спору судом враховано позицію Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі №380/2397/22. Так Верховний Суд виснував, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, стосовно країни походження при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника на підставі відомостей, зазначених у таких документах, безвідносно до завершення митного оформлення товару та їх виписку.
З приводу аргументів у позовній заяві про те, що в імпортера (позивача) відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, суд зазначає, що в зовнішньоекономічних відносинах обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків відповідно до вимог національного законодавства і ратифікованих Верховною Радою України міжнародних договорів України має саме платник податків - ТзОВ «Енерджі+», а тому саме позивач, а не продавець товару, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку. Формальна наявність поданих до митного оформлення сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, за видачу яких несе відповідальність експортер, не є достатньою підставою для висновків про вчинення ТзОВ «Енерджі+» всіх необхідних та залежних від нього дій для здійснення декларування «преференційного походження» ввезеного товару та отримання пільги – тарифної преференції.
Претензії позивача у зв`язку із ненаданням експортером належних та достовірних документів про походження товару можуть вирішуватися в окремому спорі між сторонами зовнішньоекономічної діяльності. У взаєминах між позивачем як платником митних платежів та митницею як контролюючим органом вирішальним є факт підтвердження підстав преференційного режиму. Якщо такий не підтверджено достовірними доказами у встановленому порядку, то імпортер (позивач) не може користуватися преференційним (пільговим) режимом оподаткування при ввезенні товарів.
Між тим не може залишитися поза увагою й та обставина, що за порушення митних правил директор ТзОВ «Енерджі+» Ротов В.О. постановою Любомльського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року у справі №163/2196/24, яка набрала законної сили 05 листопада 2024 року, визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а саме вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення митних платежів на суму 63277,96 грн під час митного оформлення транспортного засобу за МД 24UA205170006344U4 від 08 березня 2024 року шляхом надання митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS1513788 від 07 березня 2024 року. Суд вказав, що з отриманої в порядку міжнародної допомоги від уповноваженого органу Республіки Польща інформації від 18 квітня 2024 року №1001-IOC.4331.(45-46).2024.4.JJ сертифікат з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS1513788 від 07 березня 2024 року не був легалізований уповноваженим органом; печатка на сертифікатах не відповідає правильному зразку (неправильний символ зірки та форма орла). Підпис у графі 11 документа не відповідає жодному з підписів посадових осіб, уповноважених підтверджувати транспортні сертифікати (а.с.214-216 том 1).
Іншою постановою Любомльського районного суду Волинської області - від 16 квітня 2026 року у справі №163/2757/25, яка набрала законної сили 28 квітня 2026 року, директор ТзОВ «Енерджі+» також визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на неправомірне зменшення митних платежів на загальну суму 2294067,95 грн за митними деклараціями, які подавались для митного оформлення транспортних засобів, шляхом застосування преференції зі сплати митних платежів на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR.1. Приймаючи рішення, суд у наведеній справі покликався на лист уповноваженого митного органу Республіки Польща від 06 серпня 2025 року №1001-ІОС.4331.86.2025.5.EА про негативний результат перевірки та непідтвердження факту видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 (а.с.217-220 том 1).
Обставини у наведених справах вказують на правові наслідки дій керівника ТзОВ «Енерджі+», яке було відповідальною особою за фінансове регулювання при митному оформленні тих самих 52 транспортних засобів за аналізованими у розглядуваній справі митними деклараціями.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що оскільки саме результати перевірки щодо походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції, а за результатами звернення до уповноваженого митного органу Республіки Польща не підтверджено видачу сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 (тобто, не підтверджено дійсність та справжність документів), то за таких обставин суд погоджується із відповідачем, що відсутні допустимі та достовірні докази, які надають право застосовувати преференційний режим до імпортованого товару. Таким чином, податкові повідомлення-рішення Волинської митниці від 13 листопада 2025 року №UA2050002025395 та №UА2050002025396 є обґрунтованими; вони прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі при дотриманні процесуальних вимог проведення документальної невиїзної перевірки, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову підстави для відшкодування позивачу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі+» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 76А, ідентифікаційний код юридичної особи 45131198) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43958385) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк

Повний текст рішення складено 26 червня 2026 року