Справа №949/125/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року в розмірі 48800,00 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати з оплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №2417698 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 15000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання за умовами кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. В подальшому, на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло належне первісному кредитору право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до боргу відповідачки за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року. Через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором №2417698 утворилася заборгованість у розмірі 48800,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 33800,00 грн - заборгованості за процентами. У зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позов, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати.
До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання (а.с. 22,25), в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву, доказів сплати заборгованості або заперечень проти заявлених позовних вимог відповідачкою суду не подано.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, тобто постановляє заочне рішення.
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №2417698 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 15000,00 грн, а відповідачка, як споживач, зобов`язалася одержати кредитні кошти, повернути їх у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Зі змісту кредитного договору та додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили істотні умови кредитного договору, а саме суму кредиту, строк кредитування, порядок надання кредитних коштів, порядок повернення кредиту, розмір та порядок нарахування процентів, дату повернення кредиту, відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, а також порядок укладення договору в електронній формі. Сума кредиту становить 15000,00 грн, строк кредиту становить 30 днів, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів визначена 20 червня 2020 року.
Із графіку платежів до договору №2417698 від 21.05.2020 року вбачається, що розмір кредиту становить 15000,00 грн, сума процентів за користування кредитом за погоджений сторонами строк становить 5985,00 грн, а загальна сума до сплати на дату повернення кредиту становить 20985,00 грн. Зазначений графік платежів конкретизує грошовий обов`язок відповідачки на момент належного виконання договору та підтверджує, що відповідачка була ознайомлена не лише із сумою отриманого кредиту, але й із розміром процентів, строком їх сплати та загальною вартістю кредиту.
Із паспорта споживчого кредиту, який надавався споживачу до укладення договору про споживчий кредит, вбачається, що відповідачці була надана інформація про основні умови кредитування до моменту укладення договору, зокрема про суму кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб надання кредитних коштів, тип процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також інші істотні умови, які мають значення для прийняття споживачем рішення про укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту у сукупності з кредитним договором та додатком до нього підтверджує, що відповідачка до укладення договору мала можливість ознайомитися з умовами кредитування, розміром платежів, строками їх внесення та наслідками невиконання договору.
Відповідно до п. 5.4 кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені у разі їх наявності, а також інші платежі, передбачені договором. Таким чином, після отримання кредитних коштів у відповідачки виник не лише обов`язок повернути суму основного боргу, але й обов`язок сплатити проценти за користування кредитом у строки та порядку, визначені кредитним договором.
Згідно з п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Наведена умова договору свідчить, що сторони безпосередньо погодили безготівковий спосіб надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківську платіжну картку, реквізити якої були зазначені відповідачкою при укладенні договору.
Оцінюючи належність та допустимість доказів укладення кредитного договору, суд виходить з того, що такий договір було укладено в електронній формі, а тому факт його укладення має встановлюватися з урахуванням положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом. 
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та прийняття такої пропозиції другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що його укладення здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснювалася при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Відповідно до п. 9.2 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Отже, сторони погодили, що строк дії договору не обмежується лише календарною датою повернення кредиту, а триває до повного виконання відповідачкою всіх зобов`язань, що виникли з договору.
Згідно з п. 9.6 кредитного договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиском печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства або зазначений у договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору.
Відповідно до п. 9.8 кредитного договору, підписуючи договір, споживач підтверджує, що дані, які стосуються його особи, зокрема дані паспорта, РНОКПП, прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання та інші дані, зазначені у преамбулі та реквізитах сторін договору, є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач також погоджується, що наявність помилок, неточностей або описок у таких даних не впливає на зобов`язання споживача, передбачені договором.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , була ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», а акцепт договору підписаний позичальницею із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором М954975, який було відправлено 21.05.2020 року о 14:47:02 на номер телефону НОМЕР_3 . Зазначений номер телефону відповідає даним, зазначеним у матеріалах справи як номер телефону відповідачки.
Суд враховує, що кредитний договір, додаток до нього, паспорт споживчого кредиту та довідка про ідентифікацію у своїй сукупності підтверджують послідовність дій, необхідних для укладення електронного договору: створення або використання особистого кабінету споживача, надання персональних даних та реквізитів банківської картки, ознайомлення з умовами кредитування, отримання одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону, введення такого ідентифікатора та акцепт умов договору. Така сукупність доказів свідчить про волевиявлення відповідачки на укладення договору саме на тих умовах, які викладені у договорі №2417698 від 21.05.2020 року та додатку до нього.
Введення відповідачкою одноразового ідентифікатора М954975 з метою підписання кредитного договору є дією, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та умов самого договору прирівнюється до підписання договору власноручним підписом у письмовій формі. Тому суд приходить до висновку, що договір №2417698 про надання споживчого кредиту від 21.05.2020 року був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 належним чином, у письмовій електронній формі, з дотриманням вимог цивільного законодавства та Закону України «Про електронну комерцію».
Подібні правові висновки щодо електронної форми договору викладено Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі №757/40396/20, від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21, у яких суд касаційної інстанції виходив з того, що електронний договір, укладений шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умови підтвердження відповідної ідентифікації особи та прийняття нею умов договору, є належним способом укладення договору у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, тобто кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, тобто кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, тобто грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, строку користування кредитом та інших факторів.
Згідно з п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто за методом «факт/факт». Відповідно до п. 1.5 кредитного договору за користування кредитом нараховуються проценти за стандартною та зниженою процентною ставкою, яка застосовується у разі виконання споживачем умов кредитного договору.
Таким чином, умови кредитного договору прямо передбачали платність користування кредитними коштами, порядок нарахування процентів та обов`язок відповідачки сплатити проценти за фактичний період користування кредитом і період прострочення у межах, визначених договором.
Факт виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Вей Фор Пей» №6515-ВП від 16.12.2025 року, відповідно до якого 21.05.2020 року було здійснено переказ коштів за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь клієнта у сумі 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_4 , номер транзакції системи WayForPay - creditplus-7706942.
Крім того, на виконання ухвали суду Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» надано інформацію від 28.02.2026 року №20.1.0.0.0/7-260226/80831-БТ, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_5 , а по рахунку, відкритому до цієї картки, було зараховано кошти на суму 15000,00 грн за період 21.05.2020 року - 21.05.2020 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено не лише формальне укладення кредитного договору в електронній формі, але й реальне виконання первісним кредитором своїх обов`язків за договором, а саме надання відповідачці кредитних коштів у сумі 15000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахування на належну їй банківську картку.
Водночас після отримання кредитних коштів у відповідачки виник зустрічний обов`язок виконати умови кредитного договору, тобто повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, у визначений договором строк.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона, тобто боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, тобто кредитора, певну дію, зокрема передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка у встановлений договором строк кредитні кошти не повернула, проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатила, доказів належного виконання договору, повного або часткового погашення заборгованості, оспорення договору чи розрахунку заборгованості суду не надала.
Із картки обліку договору та розрахунку заборгованості за договором №2417698 від 21.05.2020 року вбачається, що за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 48800,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 33800,00 грн - заборгованості за процентами.
Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідає змісту заявлених позовних вимог, узгоджується з умовами кредитного договору щодо розміру кредиту, платності користування кредитом та порядку нарахування процентів. Відповідачкою контррозрахунку заборгованості не подано, доказів неправильності нарахування процентів, сплати боргу чи припинення зобов`язання іншим способом суду не надано.
Позивачем також вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема відповідачці направлялася досудова вимога про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року. Однак, як убачається з матеріалів справи, після направлення такої вимоги заборгованість відповідачкою добровільно погашена не була, доказів сплати боргу, врегулювання спору з позивачем або заперечень щодо розміру заборгованості суду не подано.
Судом також встановлено, що після укладення кредитного договору та виникнення у відповідачки грошового зобов`язання відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, 26 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як новим кредитором, було укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких визначений у відповідному реєстрі боржників.
З аналізу наданих позивачем документів убачається, що право вимоги за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , було включено до переліку прав вимоги, які передавалися новому кредитору. Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги містить дані саме щодо відповідачки, номер її кредитного договору, а також розмір заборгованості, право вимоги за якою було передано Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Надані позивачем договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року, акт приймання-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників у своїй сукупності підтверджують факт переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року.
Суд звертає увагу, що реєстр боржників у таких правовідносинах має значення документа, який конкретизує передані права вимоги, оскільки саме у ньому визначається перелік боржників, кредитні договори, за якими передаються права вимоги, та розмір заборгованості за відповідними договорами. Тому наявність у витягу з реєстру боржників відомостей про ОСОБА_1 та кредитний договір №2417698 від 21.05.2020 року підтверджує, що спірне право вимоги було предметом відступлення та перейшло до нового кредитора.
Доказів того, що договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року визнаний недійсним, розірваний, припинений або що право вимоги за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року не перейшло до позивача, матеріали справи не містять. Відповідачкою таких доказів суду також не подано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є належним позивачем у даній справі, оскільки саме до нього перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №2417698 від 21.05.2020 року, а тому позивач має право вимагати від відповідачки виконання грошового зобов`язання, у тому числі повернення суми основного боргу та сплати нарахованих процентів.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, у тому числі приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Отримання відповідачкою кредитних коштів, зарахування їх на банківську картку, зазначену при укладенні договору, а також відсутність доказів повернення цих коштів або заперечень щодо факту укладення договору додатково підтверджують реальність спірних правовідносин та наявність у відповідачки обов`язку виконати грошове зобов`язання.
Крім того, на час розгляду справи кредитний договір №2417698 від 21.05.2020 року, за яким відповідачка отримала кредитні кошти, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Доказів того, що відповідачка оспорювала цей договір, заявляла вимоги про визнання його недійсним, заперечувала факт отримання кредитних коштів або повідомляла кредитора про несанкціоноване укладення договору від її імені, матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідачка добровільно уклала кредитний договір в електронній формі, отримала кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн, однак належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, кредитні кошти та проценти за користування кредитом у передбачений договором строк не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед кредитором.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Також відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору, повернення кредиту, сплати процентів, відсутності заборгованості, оспорення кредитного договору, оспорення договору відступлення права вимоги або погашення боргу перед первісним чи новим кредитором.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року в загальному розмірі 48800,00 грн, яка складається з 15000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 33800,00 грн заборгованості за процентами, є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East\West Alliance Limited проти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено наступне.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ», ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1381377, акт наданих послуг правової правничої допомоги, детальний опис наданих послуг до вказаного акту, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093, а також інші документи, що підтверджують повноваження представника позивача.
Із зазначених документів убачається, що правнича допомога надавалася саме у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №2417698 від 21.05.2020 року, а Адвокатське об`єднання «АПОЛОГЕТ» є зареєстрованою юридичною особою, представником позивача виступає адвокат Усенко Михайло Ігорович.
Із змісту акту наданих послуг та детального опису наданих послуг убачається, що позивачем заявлено до відшкодування 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за комплексний супровід справи про стягнення заборгованості щодо відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №2417698. Детальний опис наданих послуг містить перелік виконаних адвокатом робіт, зокрема: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви та подання заяви до суду.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачки, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною.
Крім того, суд враховує ціну позову, характер спору, обсяг фактично наданих послуг, типовість підготовлених процесуальних документів, відсутність необхідності у тривалому судовому розгляді та те, що справа не містить складних фактичних або правових питань, які б об`єктивно вимагали значного обсягу часу адвоката.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності. За таких обставин суд вважає, що до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 4000,00 грн.
Крім того, позивачем були понесені також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн за подання позовної заяви, що підтверджується платіжною інструкцією №570 від 09 січня 2026 року.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також 2662,40 грн судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 133, 137, 141, 247, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2417698 від 21 травня 2020 року в розмірі 48800,00 грн (сорок вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок), яка складається з: 15000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 33800,00 грн - заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236.

Відповідачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду       Оборонова І.В.