справа № 619/290/26
провадження № 2/619/659/26

РІШЕННЯ
іменем України
14 травня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просила, з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики від 01.06.2025 у розмірі 91 200 (дев`яносто одна тисяча двісті) доларів США.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.06.2025 року між нею та відповідачкою укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачці грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, які остання зобов`язалася повернути до 01.12.2025 року.
Відповідно до умов договору, відповідачка також зобов`язалася сплачувати відсотки у розмірі 1 % на день від суми позики, починаючи з 01.10.2025 року.
У заяві про збільшення позовних вимог позивач вказала, що станом на 10.03.2026 року позичальниця не виконала умови укладеного договору, суму позики не повернула, відсотки не сплачує, у зв`язку з чим, за умовами укладеного договору позики ОСОБА_2 повинна їй сплатити окрім 40 000 доларів США основного боргу ще суму заборгованості за простроченими відсотками за 121 день у розмірі 51 200 доларів США. Загальна сума заборгованості у розмірі 91 200 (дев`яносто одна тисяча двісті) доларів США.
Просила задовольнити позовні вимоги, вважає, що існують усі правові та фактичні на те підстави.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу було прийнято до провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального судового провадження. Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвала надсилалась усім сторонам у справі.
Відповідачка подала відзив на позов, у якому підтвердила факт укладення договору позики та отримання грошових коштів у сумі 40 000 доларів США, зі сплатою з 01.10.2025 року відсотків у розмірі 1 % в день від суми позики з умовою повернення усієї суми з відсотками до 01.12.2025, сподіваючись на отримання грошових коштів від її боржника у іншій справі. Зазначила, що грошові кошти позичала у ОСОБА_1 у зв`язку з її хворобою та хворобою її батька (до відзиву додала копії рахунків).
Пояснила, що не змогла виконати свої боргові зобов`язання перед позивачкою через неможливість своєчасного отримання від її боржника грошових коштів, у зв`язку з чим у неї дійсно виникла прострочка сплати відсотків та повернення основного боргу.
Так як вона не може сплатити усю суму боргу за укладеним договором, просила суд зменшити розмір відсотків у цій справі, та зазначила, що вони повинні нараховуватись лише до 01.12.2025 року, тобто до закінчення строку дії договору
Справу просила розглянути без її участі, у зв`язку з хворобою.
Позивач у судове засідання не з`явилася, у заяві про збільшення позовних вимог просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності.
Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
01.06.2025 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) укладено письмовий договір позики. Відповідно до умов договору позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, позичальник отримав зазначені кошти у повному обсязі, що підтверджує факт укладення та виконання договору позикодавцем.
Пунктом 3 договору встановлено обов`язок позичальника повернути суму позики до 01.12.2025 року. Відповідно до пункту 4 договору сторони погодили, що договір є відсотковим, а розмір відсотків становить 1 % на день від суми позики, які нараховуються з 01.10.2025 року. За домовленістю сторін сплата позики та відсотків за неї повинна підтверджуватися позикодавцем відповідними розписками про одержання грошових коштів, які позикодавець зобов`язаний видати позичальнику одночасно із отриманням платежу від позичальника.
Судом встановлено, що відповідачка у визначений договором строк свої зобов`язання не виконала, суму позики не повернула, що підтверджується матеріалами справи та визнається самою відповідачкою у відзиві на позов.
У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду щодо можливості визначення грошового зобов`язання в іноземній валюті та обов`язку повернення саме тієї суми коштів, яка була отримана.
Оскільки відповідачка порушила умови договору, вимоги позивача про стягнення основної суми боргу у розмірі 40 000 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення відсотків суд зазначає, що сторони вільні у визначенні умов договору, зокрема щодо розміру відсотків.
Разом з тим суд враховує доводи відповідачки про обмеження строку нарахування відсотків строком дії договору, а також принципи розумності та справедливості.
Судом встановлено, що нарахування відсотків відповідно до умов договору здійснюється з 01.10.2025 року по 01.12.2025 року, тобто протягом 60 днів, що становить 24 000 доларів США.
Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 64 000 доларів США.
Водночас вимоги про подальше нарахування відсотків після закінчення строку дії договору не підлягають задоволенню.
Позивачка в позові та заяві про збільшення позовних вимог вказує про продовження нарахування відсотків у розмірі згідно п. 3 Договору, проте Договір припинив дію 01.12.2025.
Посилань на ст. 625 ЦК України позов та заява про збільшення позовних вимог не містять.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Позивач звільнена від сплати судового збору.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. 
Відповідно до ст. 526, 530, 533, 549, 610, 625, 1046 ЦК України, ст. 12, 141, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , суму заборгованості за договором позики від 01.06.2025 у загальному розмірі 64 000 доларів США, яка складається з: 40 000 доларів США - за тілом заборгованості та 24 400 долларів США – заборгованість за простроченими відсотками.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави, у розмірі 23 499 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 01 копійка.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 25.05.2026.

Суддя В. С. Овсянніков