ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/927/26
24 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2025 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення №00039432405 та №00039442405, якими визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Квартира була отримана позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від її дідуся. Дарувальник є дідусем позивача, що підтверджує ступінь споріднення другого ступеня. Відповідно до статті 174 Податкового кодексу України дохід у вигляді дарування від родича першого або другого ступеня споріднення оподатковується за ставкою 0%. Таким чином, об`єкт оподаткування відсутній, а визначення податкових зобов`язань є протиправним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства.
Ухвалою суду від 27.02.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Згідно із наданим відповідачем відзивом на позов, відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що перевіркою правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які підлягають сплаті платником податку, встановлено: фізична особа – платник податків ОСОБА_1 , декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2020 рік до ГУ ДПС не подав. Суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які підлягають сплаті платником податку ОСОБА_1 за 2020 рік, у зв`язку з не поданням ним декларації платника податків, визначається контролюючим органом самостійно на підставі бази даних ГУ ДПС та отриманого розрахунку від приватного нотаріуса Стандрет А.М., вартість якого становить 392400,00 грн. Відомості про це відображено в Розрахунку приватним нотаріусом ОСОБА_2 за підсумками звітного періоду, у якому майно було успадковане, а саме в звітності за 2 квартал 2020 року з ознакою доходу « 114» – дохід, отриманий у спадок від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення. 
У зв`язку з тим, що фізична особа – платник податків ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік до ГУ ДПС не подала, податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2020 рік визначаються контролюючим органом самостійно. 
Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік, який необхідно сплатити фізичній особі – платнику податків ОСОБА_1 :- нараховано доходу (дохід отриманий у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення) в розмірі 392400,00 грн., ставка податку 5%, (392400,00 грн. х 5% = 19620,00 грн.). 
Розрахунок військового збору за 2020 рік, який необхідно сплатити фізичній особі – платнику податків ОСОБА_1 :- нараховано доходу (дохід отриманий у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення) в розмірі 392400,00 грн., ставка збору 1,5%, (392400,00 грн. х 1,5% = 5886,00 грн.). 
Таким чином, проведеною перевіркою встановлено порушення підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164, підпункту 174.2.2 пункту 174.2, пункту 174.3 статті 174 Кодексу, внаслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2020 рік в сумі 19620,00 грн., та встановлено порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу внаслідок чого, донараховано військового збору за 2020 рік в сумі 5886,00 грн.
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Також представником відповідача 17.03.2026 надіслано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Позивачем 18.03.2026 надіслано до суду заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Подана позивачем заява про поновлення строку звернення до суду обґрунтована, зокрема тим, що податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, не було належним чином вручено їй особисто, у зв`язку з чим вона фактично дізналася про його існування значно пізніше. Після того як їй стало відомо про нарахування податкового зобов`язання, звернулася до суду без невиправданого зволікання. Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа фактично дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав
Так, ч.3 ст.3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ч.2 ст.118 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Аналізуючи викладені вище норми, суд дійшов до висновку про те, що, КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах та передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Пунктом 56.18 ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статті 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Відповідно до ст.102 ПК України строк давності становить 1095 днів.
За п.56.19 ст.56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 уже сформував правовий висновок, відповідно до якого норма п.56.19 ст.56 ПК України є спеціальною щодо норми ч.4 ст.122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження абз.3 п.56.18 ст.56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п.56.17 цієї статті.
Правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 тривалий час застосовують адміністративні суди у своїй судовій практиці, його, зокрема, підтримав Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі № 520/1810/23, у якій констатував, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
З огляду на викладене Велика Палата у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24 дійшла висновку, що за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання за умови попереднього використання досудового порядку становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
Велика Палата у згаданій вище постанові констатувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень: 1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (ч.2 ст.122 КАС України); 2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (ч.4 ст.122 КАС України); 3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (п.56.19 ст.56 ПК України).
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Дослідивши обставини вказані у заяві позивача про поновлення процесуального строку суд констатує наявність поважних обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до адміністративного суду з даним позовом.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Суд вважає поважними причинами пропуску процесуального строку, які унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначених законом строках та слід поновити строк звернення до адміністративного суду щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив таке.
На підставі договору дарування квартири від 21.05.2020 ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали договір про передання безоплатно у власність позивачу у дар на праві приватної власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.3 Договору дарування квартири від 21.05.2020 сторони оцінили дар у розмірі 392 400 грн.
На підставі пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, відповідно до наказу ГУ ДПС від 13.01.2025 № 96-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.
21.02.2025 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області складено акт №2214/19-00-24-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 та встановлено порушення фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): - п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Кодексу №2755, а саме: не подання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2020 рік; - пп.164.2.10 п.164.2 ст.164, пп.174.2.2 п.174.2, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та з урахуванням п.167.2 ст.167 Кодексу №2755), а саме: не нарахування та не сплату податку на доходи фізичних осіб за 2020 у розмірі 19620,00 грн.; - пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755, а саме: не нарахування та не сплату військового збору за 2020 у розмірі 5886,00 грн. - пп.73.3.3, п. 73.3 ст.73 Кодексу №2755 в частині неподання інформації та документів, визначених у запиті ГУ ДПС.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.03.2025 №00039432405 форми «Р» на суму 19620,00, №00039442405 форми «Р» на суму 5886,00 грн.
Квартира була отримана позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від її дідуся. Дарувальник є дідусем позивача, що підтверджує ступінь споріднення другого ступеня. Відповідно до статті 174 Податкового кодексу України дохід у вигляді дарування від родича першого або другого ступеня споріднення оподатковується за ставкою 0%. Таким чином, об`єкт оподаткування відсутній, а визначення податкових зобов`язань є протиправним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства.
Не погодившись із винесеними відповідачем податковими повідомлення-рішеннями, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Податок на доходи фізичних осіб передбачений у розділі IV Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є : фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Відповідно до пункту 164.3 статті 164 даного Кодексу при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Згідно з підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Відповідно до пункту 167.2. статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.
Відповідно до статті 174 Податкового кодексу України дохід у вигляді дарування від родича першого або другого ступеня споріднення оподатковується за ставкою 0%.
Згідно підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України об`єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
Відповідно до пункту 174.3 статті 174 даного Кодексу особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.
Пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо того, що фізична особа ОСОБА_1 відповідно до даних приватного нотаріуса Стандрет А.М. мала взаємовідносини з фізичною особою, від якої отримала доходи (спадщину), що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема з фізичною особою, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення від якої було успадковано майно, оціночною вартістю в сумі 392400,00 грн. в 2 кварталі 2020 року.
Як видно з матеріалів справи, згідно договору дарування квартири від 21.05.2020 ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали договір про передання безоплатно у власність позивачу у дар на праві приватної власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 являється власником у розмірі частки 1/1 квартири за адресою АДРЕСА_1 .
У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00056320034 від 04.02.2026 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відомостях про батька вказано " ОСОБА_5 ", народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відомостях про матір - " ОСОБА_6 ", народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про народження батька позивача серії НОМЕР_2 виданого 14.05.1973, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі батько зазначено " ОСОБА_3 ". 
Відтак, дані документи підтверджують родинні стосунки позивача ОСОБА_1 і її дідуся ОСОБА_3 .
За таких обставин висновок податкового органу про несплату позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору є необґрунтованим.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті без належного з`ясування всіх обставин справи, без урахування поданих позивачем доказів родинних стосунків позивача ОСОБА_1 і її дідуся ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 174 Податкового кодексу України дохід у вигляді дарування від родича першого або другого ступеня споріднення оподатковується за ставкою 0%.
Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення від 27.03.2025 №00039432405 та №00039442405 визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Розподіл судового збору здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 27.03.2026 №00039432405 форми «Р» на суму 19620,00 грн. та №00039442405 форми «Р» на суму 5886,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.