ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 травня 2026 року справа №200/7566/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року у справі № 200/7566/25 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом Перегінець Рузани Тігранівни в інтересах ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Перегінець Рузана Тігранівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Бюро економічної безпеки України (далі - відповідач ), в якому просить:
- визнати протиправними дії Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ) щодо не зарахування до вислуги років стажу державної служби, набутого нею в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року, як періоду служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ;
- зобов`язати Бюро економічної безпеки України провести ОСОБА_1 перерахунок та зарахувати до вислуги років стаж державної служби, набутий нею за періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року, як періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, відповідно до п. "и" ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Також просила стягнути на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Бюро економічної безпеки України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 35000 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року позов задоволений: 
- визнано протиправними дії центральної комісії Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років стажу державної служби, що набутий нею в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року;
- зобов`язано центральну комісію Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років стаж державної служби, що набутий нею в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бюро економічної безпеки України на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати: судовий збір в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
Апелянт посилався на те, що визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, здійснює комісія з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років. Періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ та проходять службу в центральному апараті, обчислює центральна комісія відповідно до законодавства (п. 2, 5 Інструкції). 
На виконання вказаної норми в БЕБ наказом від 19 квітня 2022 року № 70 було затверджено відповідну Інструкцію, яка визначає особливості обчислення стажу служби особами, які мають спеціальні звання БЕБ.
Комісією було розглянуто всі надані позивачем документи під час встановлення їй стажу служби, проте з огляду на законодавчо встановлені рамки неможливості зарахувати стаж роботи на державній службі, було прийнято єдине правильне рішення, яке не виходило за межі повноважень як самої Комісії, так і БЕБ загалом. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до інших осіб», час роботи в органах державної влади зараховується тільки при переході на військову службу в орган чи військове формування. Служба в БЕБ до такої не належить, військові формування у структурі БЕБ відсутні, у зв`язку із цим, не підлягає зарахуванню до стажу служби час роботи в державних органах у разі переходу на службу в БЕБ, оскільки така служба не може вважатися військовою, тому БЕБ законодавчо обмежено у зарахуванні позивачу час роботи в органах державної влади.
Пунктом 10 Інструкції передбачено, що особам, які мають спеціальні звання БЕБ, яким у встановленому законодавством порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди служби, доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня надання ними документів, що підтверджують їх період служби (роботи). До документів, що підтверджують періоди служби (роботи) для обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, належить трудова книжка (за наявності), послужний список, військовий квиток, документ про вищу освіту з додатками та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж служби (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо). 
Враховуючи вищевикладене, центральна комісія БЕБ не мала законодавчих підстав для включення періодів роботи позивача в державних органах до стажу служби, що дає право на надбавку за вислугу років особам зі спеціальними званнями БЕБ.
Крім того, суди не мають права довільно інтерпретувати норму пункту "и" частини 1 статті 17 Закону про пенсійне забезпечення, змінюючи її буквальний зміст. Перелік органів, до яких можливий перехід, прямо підпорядковується умові переходу на військову службу, а тому тлумачення цієї норми без урахування цієї умови суперечить принципам юридичної визначеності та законності. 
Таким чином, якщо особа переходить у БЕБ не на військову службу, а на звичайну службу, зарахування її стажу державної служби до вислуги років є юридично необґрунтованим і суперечить чинному законодавству та встановленим принципам правозастосування.
В минулій редакції постанови була можливість зарахувати до вислуги років час роботи в державних органах у разі переходу як на військову службу, так і службу в органи. Натомість на час виникнення спірних правовідносин діяла редакція від 13.05.2023 постанови Кабінету Міністрів України № 393, в якій норма в пункті 1 абзаці 12 зазнала змін, за якими час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування, зокрема, Бюро економічної безпеки на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідною службою, зараховується до вислуги років. 
В свою чергу, відповідно до частини 1 статті другої Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Позивач не виконує функцій, пов`язаних з обороною України, її незалежністю та територіальною цілісністю, а тому перехід на службу в БЕБ не може вважатися переходом на військову службу у розумінні пункту 1 абзацу 12 постанови Кабінету Міністрів України № 393. Відповідно, посилання позивача на порушення її прав через незарахування часу роботи в державних органах до вислуги років є безпідставним. Оскільки редакція постанови чинна на час виникнення спірних правовідносин не передбачає автоматичного зарахування стажу державної служби без переходу на військову службу, перехід на службу в БЕБ не є підставою для такого зарахування, а будь-яке інше тлумачення норми виходить за межі її буквального змісту та суперечить правовій визначеності. 
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обов`язковості врахування до вислуги років стажу державної служби, набутого особою до переходу на службу до Бюро економічної безпеки України. Така позиція ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права, зокрема Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 393, Інструкції № 70 та Положення № 1333.
Стосовно стягнення витрат, пов`язаних із розглядом справи, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу у вигляді складання процесуальних та інших документів правового характеру, а також представництва з питань, що пов`язані з оскарженням в судовому порядку, слід зазначити що якщо апеляційна скарга буде задоволена та рішення суду першої інстанції буде скасовано, то і відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Відповідачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивачка в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року працювала у органах державної влади на посадах, що відносяться до посад державної служби.
Ці обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , заповнення якої розпочато 05.04.1993 року, згідно з якою позивач 20.04.1994 року прийняла присягу державного службовця та в подальшому займала наступні посади державної служби: 
- з 04.05.1994 по 15.07.1996 - державний податковий інспектор відділу оподаткування податків та зборів фізичних осіб у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 15.07.1996 по 26.11.1996 - державний податковий інспектор відділу по контролю за впровадження ЕККА у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 26.11.1996 по 01.01.1997 - державний податковий інспектор відділу оподаткування доходів та майна підприємств та плати за патенти у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 01.01.1997 по 12.05.1997 - державний податковий інспектор відділу нормативно технічного контролю за впровадження ЕККА та комп`ютер-них систем у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 12.05.1997 по 01.04.1998 - старший податковий інспектор відділу нормативно-технічного контролю за впровадження ЕККА та комп`ютер-них систем у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 01.04.1998 по 14.07.1998 - старший державний податковий ревізор - інспектор відділу оперативного контролю управління документальних перевірок юридичних осіб у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 14.07.1998 по 01.06.2000 - старший державний податковий інспектор відділу по роботі з платниками податків у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 01.06.2000 по 01.11.2000 - старший державний податковий інспектор відділу по роз`ясненню податкового законодавства у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 01.11.2000 по 15.01.2001 - державний податковий інспектор відділу стягнення місцевих, ресурсних та неподаткових платежів у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 15.01.2001 по 15.05.2001 - державний податковий інспектор відділу стягнення податкової заборгованості у ДПІ у м. Харцизьку Донецької області;
- з 16.05.2001 по 21.08.2001 - державний податковий інспектор відділу стягнення податкової заборгованості у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька Донецької області;
- з 21.08.2001 по 30.07.2002 - головний державний податковий інспектор відділу стягнення податкової заборгованості у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька Донецької області;
- з 30.07.2002 по 10.12.2003 - начальник відділу оперативного контролю управління податкового аудиту та валютного контролю у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька Донецької області;
- з 10.12.2003 по 25.06.2004 - виконуюча обов`язки начальника відділу стягнення податкового боргу у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька Донецької області;
- з 25.06.2004 по 14.03.2012 - начальник відділу стягнення податкового боргу у ДПІ у Ленінському районі м. Донецька Донецької області;
- з 15.03.2012 по 05.07.2012 - заступник начальника ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя у ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя Запорізької області ДПС;
- з 05.07.2012 по 04.07.2013 - перший заступник начальника ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя у ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя Запорізької області ДПС;
- з 05.07.2013 по 04.08.2013 - перший заступник начальника ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області ДПС у ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області ДПС;
- з 05.08.2013 по 11.06.2014 - перший заступник начальника ДПІ у м. Чернівцях у ДПІ у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області;
- з 12.06.2014 по 28.10.2014 - головний інспектор сектору контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя Головне управління Міндоходів у Запорізькій області;
- з 29.10.2014 по 01.02.2016 - начальник відділу внутрішнього аудиту та контролю у Головному управлінні ДФС у Запорізькій області (у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису відділ внутрішнього аудиту та контролю перейменовано у відділ внутрішнього аудиту - наказ від 01.02.2016 № 102);
- з 01.02.2016 по 28.11.2016 - начальник відділу внутрішнього контролю у Головному управлінні ДФС у Запорізькій області;
- з 29.11.2016 по 01.12.2016 - начальник управління організації роботи у ДФС України Головного правління ДФС у Київській області;
- з 02.12.2016 по 27.11.2017 - начальник Міжрегіонального управління внутрішнього аудиту (заступник директора Департаменту внутрішнього аудиту) у Офісі великих платників ДФС;
- з 28.11.2017 по 10.10.2019 - заступник начальника ГУ ДФС у Київській області у ГУ ДФС у Київській області;
(10.10.2019 - державну службу припинено; з 23.10.2019 по 18.07.2020 - отримувала допомогу по безробіттю);
- з 14.08.2020 по 18.05.2022 - директор департаменту відомчого контролю ДПС України у ДПС України (призначена переможцем за результатом конкурсного відбору на посаду державної служби);
- з 19.05.2022 по 14.11.2022 - заступник начальника управління - начальник відділу податкового аудиту підприємств виробничої сфери та інших галузей у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
14.11.2022 року позивач звільнена з посади з припиненням державної служби.
15.11.2022 року (відразу після звільнення з державної служби) позивач прийнята на службу до Бюро економічної безпеки України на відповідну посаду (на підставі наказу Бюро економічної безпеки України від 15.11.2022 року № 534-к).
Наказом Бюро економічної безпеки України від 01.12.2022 року №606-к позивачу присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу - лейтенант Бюро економічної безпеки України.
Наказом Бюро економічної безпеки України від 01.12.2022 року №609-к позивачу встановлено стаж служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, на підставі висновку центральної комісії Бюро економічної безпеки України станом на 01.12.2022 року - 00 років 00 місяців 16 днів. 
Так, згідно з витягом з висновку центральної комісії Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу для виплати надбавки за вислугу років, що став підставою для прийняття цього наказу, станом на 01.12.2022 року Комісія зарахувала до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років підтверджені періоди служби позивача з 15.11.2022 року по 01.12.2022 року, тобто 00 років 00 місяців 16 днів - служба в БЕБ.
З наказом від 01.12.2022 року №609-к позивача ознайомлено 01.12.2022 року.
Наказом Бюро економічної безпеки України від 28.11.2024 року №456-к/ДСК-ДП позивачу присвоєно чергове спеціальне звання середнього начальницького складу - старший лейтенант Бюро економічної безпеки України.
21.08.2025 року позивач подала до комісії відповідача - центральної комісії Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу для виплати надбавки за вислугу років заяву, в якій просила провести перерахунок та зарахувати до вислуги років стаж державної служби, набутий нею в період з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року, відповідно до п. "и" ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
До заяви додала: копію трудової книжки; довідки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формами ОК-5 та ОК-7).
Заява зареєстрована відповідачем 26.08.2025 року під вхідним № ДЗН//596-25.
Листом від 11.09.2025 року № 1639/0/12 за підписом голови зазначеної Комісії її повідомлено, що за наслідками розгляду заяви Комісією встановлено відсутність підстав для її задоволення.
Рішення, оформлене висновком, за заявою позивача не приймалося.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" від 28 січня 2021 року № 1150-IX Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.
Відповідно до покладених завдань Бюро економічної безпеки України виконує правоохоронну, аналітичну, економічну, інформаційну та інші функції.
За частиною 2 ст. 19 цього Закону служба в Бюро економічної безпеки України є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Бюро економічної безпеки України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Згідно зі ст. 26 Закону № 1150 установлюються такі спеціальні звання Бюро економічної безпеки України:
1) спеціальні звання середнього начальницького складу: лейтенант Бюро економічної безпеки; старший лейтенант Бюро економічної безпеки; капітан Бюро економічної безпеки;
2) спеціальні звання старшого начальницького складу: майор Бюро економічної безпеки; підполковник Бюро економічної безпеки; полковник Бюро економічної безпеки;
3) спеціальні звання вищого начальницького складу: генерал-майор Бюро економічної безпеки; генерал-лейтенант Бюро економічної безпеки; генерал-полковник Бюро економічної безпеки.
Порядок присвоєння спеціальних звань та їх співвідношення з іншими спеціальними, а також військовими званнями і рангами державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 26 Закону).
Аналогічні положення (щодо спеціальних звань Бюро економічної безпеки України) зазначені в п. 24 Положення про проходження служби особами, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1333.
За ст. 30 Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" держава забезпечує соціальний захист працівників Бюро економічної безпеки України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.
Пенсійне забезпечення осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсійне забезпечення державних службовців Бюро економічної безпеки України здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до п. "б" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.
Відповідно до п. "и" ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.
Згідно зі ст. 17-1 зазначеного Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей". 
За пунктом 1 цієї Постанови установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема:
час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони (абз. 12 п. 1).
Питання обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, врегульовано Положенням про проходження служби особами, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1333.
За п. 34 цього Положення для обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, зараховується служба, визначена в пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (ЗП України, 1992 р., № 7, ст. 182; Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 969), у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць). 
Порядок обчислення стажу для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, встановлюється Директором БЕБ.
За п. 2 Інструкції з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки, затвердженою наказом Бюро економічної безпеки України від 19.04.2022 року №70, визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, здійснюється комісією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років.
За пунктом 3 цієї Інструкції утворюються такі комісії:
1) центральна комісія БЕБ з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років (далі - центральна комісія), персональний склад якої затверджується наказом БЕБ;
2) комісія з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років територіальних управлінь БЕБ (далі - комісія територіального управління), персональний склад якої затверджується наказом територіального управління БЕБ.
Згідно з п. 5 зазначеної Інструкції періоди служби для виплати надбавки за вислугу років обчислюються відповідно до законодавства:
особам, які мають спеціальні звання БЕБ, та проходять службу у центральному апараті, заступникам керівників територіальних управлінь БЕБ,- центральною комісією;
особам, які мають спеціальні звання БЕБ, які проходять службу у територіальних управліннях БЕБ,- комісіями територіальних управлінь.
Згідно з п. 6 Інструкції № 70 для обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, зараховуються періоди служби, визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб".
За пунктом 7 Інструкції № 70 особам, які мають спеціальні звання БЕБ, які прибули до нового місця проходження служби, виплата надбавки здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної в грошовому атестаті.
За п. 8 Інструкції № 70 рішення центральної комісії оформлюється висновком за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції та оголошується наказом БЕБ.
Рішення комісії територіального управління оформлюється висновком за формою згідно з додатком 2 до цієї Інструкції та оголошується наказом територіального управління БЕБ.
Висновок складається в одному примірнику та зберігається в особовій справі особи, яка має спеціальне звання БЕБ. З висновком особа, яка має спеціальне звання БЕБ, має бути ознайомлена під підпис.
До фінансового підрозділу передається витяг з наказу, яким оголошено висновок комісії.
На підставі наказу, яким оголошується висновок комісії, у послужному списку ставиться штамп або запис такого змісту:
"Стаж служби для виплати надбавки за вислугу років станом на ___________ 20___ року становить ____________ років ____________ місяців ____________ днів.
Наказ БЕБ (територіального управління БЕБ) від ___________ 20___ року № _____".
Додатками 1 та 2 до цієї Інструкції затверджені висновки відповідних Комісій, з яких вбачається, що Комісії вирішують наступне питання: зараховують до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років документально підтверджені періоди служби особи із зазначенням таких періодів.
За п. 9 цієї Інструкції центральна комісія розглядає спірні питання про періоди служби, які не можуть бути вирішені комісіями територіальних управлінь.
У разі незгоди із рішенням комісії територіального управління про встановлені періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, зазначені особи мають право звернутися для перегляду такого рішення до центральної комісії або у встановленому законодавством порядку до суду.
Відповідно до пункту 10 Інструкції № 70 особам, які мають спеціальні звання БЕБ, яким у встановленому законодавством порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди служби, доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня надання ними документів, що підтверджують їх період служби (роботи). До документів, що підтверджують періоди служби (роботи) для обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, належить трудова книжка (за наявності), послужний список, військовий квиток, документ про вищу освіту з додатками та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж служби (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).
За статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд враховує, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, Інструкцією, затвердженою наказом Бюро економічної безпеки України від 19.04.2022 року №70 (яка відсилає до зазначеної Постанови), а також Положенням, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1333, чітко передбачено обов`язковість врахування до вислуги років стажу державної служби, що набутий особою до переходу на службу в Бюро економічної безпеки України на посаду начальницького складу.
Посилання відповідача на те, що час роботи в державних органах на державній службі зараховується до вислуги років лише в разі переходу на військову службу в органи і військові формування відповідного органу державної влади, - є неприйнятними, оскільки відповідно до п. "и" ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 служба в Бюро економічної безпеки України є державною службою особливого характеру, служба в Бюро на посадах начальницького складу відноситься до переліку видів служби, яка зараховується до вислуги років для призначення пенсії на підставі зазначеного Закону. І саме перехід на службу в такий орган мав на увазі законодавець у зазначених нормах (адже військової служби в Бюро економічної безпеки (БЕБ) немає, і це ж саме пояснив представник відповідача).
Позивач як особа, яка проходить службу в Бюро економічної безпеки України (яка є державною службою особливого характеру) та має спеціальне звання начальницького складу, мала право на зарахування до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років стажу державної служби, що набутий нею до переходу на службу до Бюро економічної безпеки України, що підтверджений документально.
Комісією відповідача помилково застосовані наведені норми законодавства, що призвело до порушення зазначеного права позивача.
Щодо посилання відповідача про обізнаність позивача про обчислені та зараховані до стажу періоди служби для виплати надбавки за вислугу років 01.12.2022 року, то, дійсно, такі обставини мали місце.
Така обізнаність в разі непогодження з таким обчисленням не забороняла позивачу скористатися п.п. 9 та 10 Інструкції з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки, що затверджена наказом Бюро економічної безпеки України від 19.04.2022 року №70, та звернутися до центральної комісії БЕБ для розгляду спірного питання, що й було зроблено позивачем.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої про:
- визнання протиправними дій Центральної комісії Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років стажу державної служби, що набутий нею в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року;
- зобов`язання Центральної комісії Бюро економічної безпеки України з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби для виплати надбавки за вислугу років стаж державної служби, що набутий нею в періоди з 04.05.1994 року по 10.10.2019 року та з 14.08.2020 року по 14.11.2022 року.
Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За пунктом 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У п. 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. зазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Верховний Суд в постановах від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20, 21.01.2021 року в справі № 120/3929/19-а звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічний правовий висновок викладений також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Згідно з правилами оцінки доказів, що встановлені ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивачем до суду подані: 
- договір від 24.09.2025 року № 09/25/ШОО про надання професійної правничої допомоги, що укладений між адвокатським бюро "Олег Зудінов та партнери" як бюро та позивачем як клієнтом (відповідно до п. 1.1 цього Договору бюро надає клієнту професійну правничу допомогу у вигляді складання процесуальних та інших документів правового характеру, а також представництва з питань, що пов`язані з оскарженням в судовому порядку відмови Бюро економічної безпеки України зарахувати клієнту до вислуги років стажу державної служби; згідно з п. 4.1 Договору у відповідності із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", з урахуванням складності справи, її значення для клієнта, кваліфікації і досвіду адвокатів бюро, фінансового стану клієнта, часу, що може бути витрачений на надання зазначеної в п. 1.1 цього Договору правничої допомоги, інших істотних обставин, сторони погодили, що клієнт сплачує бюро гонорар у фіксованому розмірі 35 000 грн.; згідно з п. 4.3 Договору гонорар з цим Договором має бути сплачений клієнтом в безготівковій формі на підставі отриманого від бюро рахунку в наступному порядку: 20 000 грн. - в строк до 01.10.2025 року та 15 000 грн. - в строк до 01.11.2025 року);
- рахунок від 25.09.2025 року № 25-09 на суму 35000 грн.; 
- ордер на надання правничої допомоги адвокатом на підставі зазначеного договору.
Витрати за надану професійну правничу допомогу сплачені платіжними дорученнями від 30.09.2025 року № 1.332339357.1 на суму 10000 грн., від 30.09.2025 року № 1.332363799.1 на суму 10000 грн., від 30.10.2025 року № @2PL155870 на суму 10000 грн. та від 30.10.2025 року № @2PL157094 на суму 5000 грн.
Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору в підписаних на виконання договору документах.
Разом з тим, враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі процесуальні правила оцінки доказів, правову позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, а також принцип співмірності, критерій розумності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу і фінансовий стан обох сторін, один з яких є суб`єктом владних повноважень, який фінансується, зокрема, з державного бюджету, суд вважає за необхідне зменшити вартість витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, предмет спору у цій справі не є складним (справа віднесена до справ незначної складності), не містить багато спірних правовідносин, не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних та аналізу великої кількості первинних документів, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Бюро економічної безпеки України на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року у справі № 200/7566/25 за позовом Перегінець Рузани Тігранівни в інтересах ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 6 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв