Справа № 522/26001/25-Е
Провадження № 2/522/2018/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м.Одеса
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д., 
з участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01.12.2025 звернулось до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/9145812-SP від 18 січня 2021 року у розмірі 24 737,48 грн.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 18.01.2021 ОСОБА_1 уклав з АТ «Таскомбанк» договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку та лендинговій сторінці та беззастережно приєднався до умов договору. Внаслідок укладення договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача становить 24 734,48 грн, з яких: 19 869,07 грн заборгованість за основним боргом; 4 868,41 грн заборгованість за відсотками.
Ухвалою від 09.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11.02.2026.
Внаслідок задоволення заяви відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи у судовому засіданні 11.02.2026 відкладено на 13.04.2026.
До суду 27.01.2026 надійшов відзив ОСОБА_1 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.
На обґрунтування відзиву зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім документом та не може вважатися належним доказом існування боргу. Позивач не надав належних доказів переходу прави вимоги. Відзивом ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності.
До суду 26.02.2026 надійшов відзив представника ОСОБА_1 – Бітюри А.А. у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, тобто має пільги встановлені законом щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Позивач не надав копію публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», яку відповідач акцептував, тому немає доказів надання відповідачу кредиту. Зі змісту позову з додатками неможливо встановити розмір отриманого кредитного ліміту та яку суму було використано, а розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом.
До суду 02.03.2026 надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_2 у якій вказує, що умови кредиту визначені публічною пропозицією банку, на яку погодився відповідач. Як вбачається з виписки та рахунку заборгованості відповідач користувався кредитними коштами та робив оплату за договором, що є визнанням відповідачем заборгованості. Надані докази свідчать про перехід прав вимоги до позивача.
У судовому засіданні 13.04.2026 проведеному за участі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , долучено до справи відзив та відповідь на відзив. Представник відповідача просив оголосити перерву для детального ознайомлення з кредитною історію відповідача, клопотання було задоволено, у судовому засіданні оголошено перерву до 16.06.2026.
У судовому засіданні 16.06.2026 представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову. Суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 23.06.2026.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом встановлено, що 18 січня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету №71153 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.
В пункті 3.б заяви-анкету вказано, що ОСОБА_1 приймає всі умови Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк».
З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитною карткою, а тому доводи відповідача про відсутність доказів надання кредиту та про не доказаність наявності заборгованості за відсутності первинних бухгалтерських документів є безпідставними.
Як правильно вказує представник позивача, оплата боргу є підтвердженням визнання відповідачем заборгованості, відповідно до постанови Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №526/405/13.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за договором №002/9145812-SP від 18 січня 2021 року становить 24 737,48 грн, з яких: 19 869,07 грн – основний борг; 4 868,41 грн – відсотки.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «Таскомбанк»).
Оскільки Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. На підставі викладеного, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви-анкети №71153 від 18 січня 2021 року, яка власноруч підписана ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості за договором від 18.01.2021, правила користування платіжною карткою, розрахунок заборгованості, виписку по особовому рахунку за кредитним договором.
Видача кредитної картки та користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку.
При цьому, публічна пропозиція АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті не долучена позивачем та відповідно не підписана ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме та пропозиція зрозуміла відповідачу, що він ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.
В заяві-анкеті від 18.01.2021, яка підписана позивачем, відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме: їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків.
Правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://а-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Ураховуючи вказані обставини, суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті погодженої домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем Правила користування платіжною карткою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами.
Отже, відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 4 868,41 грн.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
Позивач, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитом, достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів суду не надав.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4 868,41 грн не підлягають задоволенню, оскільки публічна пропозиція АТ «Таскомбанк», паспорт споживчого кредиту не може вважатися складовою частиною кредитного договору від 18 січня 2021 року.
ОСОБА_1 документований посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.08.2023, що на думку представника позивача свідчить про необхідність відмови у задоволенні позову в частині нарахованих процентів, з чим суд не погоджується з огляду на наступне.
У частині 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З урахуванням вказаних положень Закону, з 24.02.2022 на всій території Україні діють умови особливого періоду.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
З огляду на викладені норми Закону та досліджені докази, ОСОБА_1 належних доказів на підтвердження свого статусу як військовослужбовця, що проходить службу в Збройних Сил України під час загальної мобілізації не надав, адже посвідчення учасника бойових дій не є таким доказом. З такого посвідчення строк військової служби встановити неможливо.
26 травня 2025 року між акціонерним товариством «Таскомбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/29-Ф, згідно п.2.1 якого, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.
Згідно реєстру прав вимоги від 26.05.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договором 002/9145812-SP від 18.01.2021.
На підтвердження здійснення оплати за договором факторингу позивач надав платіжну інструкцію №22817 від 26.05.2025.
Доводи відповідача про те, що він не знав про відступлення прав вимоги є безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора (Постанова КЦС ВС від 26.09.2019 у справі № 243/5506/16-ц).
Отже, позивач є належним позивачем, адже отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, викладеної у відзиві.
Договір про відкриття поточного рахунку укладено 18 січня 2021 року.
Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до ч. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, згідно з ч. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, 30.06.2023, коли було відмінено карантин, вже діяв воєнний стан, на період дії якого також зупиняються строки позовної давності.
Строк позовної давності поновлені з 04 вересня 2025 року, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».
Враховуючи зазначене, строки зупинені з 12.03.2020 по 04.09.2025, тоді як кредитний договір укладено 18.01.2021, а позов подано 01.12.2025, тобто представник відповідача не обґрунтовано просить застосувати строки позовної давності.
Тому, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про застування строку позовної давності.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, тобто сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 945,67 грн (80,32% розміру задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 207, 626, 628, 634, 638, 526, 1048-1049, 1054-1055 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) суму заборгованості за Кредитним договором №002/9145812-SP від 18 січня 2021 року у розмірі 19 869,07 грн., з яких:
- 19 869,07 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту;
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 945,67 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду виготовлений 29 червня 2026 року.

Суддя           Р.Д. Абухін

23.06.26