ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5508/26 Справа № 183/7903/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач/заявник Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Городецький Д.І. 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У вересні 2025року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі — Банк)звернулось до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014року, встановивши наступний спосіб: - звернути стягнення на квартиру загальною площею 42,80кв.м., житловою площею 25,70кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», інші положення рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування заяви Банк посилався на те, що 21 березня 2014року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги Банку задоволені частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNNPGR00000130 від 22 вересня 2008року в розмірі 71938,41 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 жовтня 2013року (7,99грн за 1 долар США) становило відповідно 574 787,88грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки – квартиру загальною площею 42,80кв.м., житловою площею 25,70кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.
Вказував, що наразі банк позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду через відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки та попиту покупців. 
Банк не може звернутись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу та надати правовстановлюючі документи на вказане майно через їх відсутність, так як банк не є власником майна, а лише іпотекодержателем. Також, банк не є особою, яка за законом має право отримати дублікати правовстановлюючих документів, адже банк не є стороною угоди. 
Банк вважав, що вказані обставини роблять неможливою реалізацію предмету іпотеки у спосіб, що передбачений рішенням суду. Банк звертався до суду про стягнення боргу та обрав передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу – звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі – покупцеві, проте за вказаних обставин наразі не має можливості ним скористатись.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2026року у задоволенні заяви Банку про зміну способу виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у нього в даному випадку виникли обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
09 березня 2026року АТ КБ «ПриватБанк» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2026року.
В апеляційній скарзі виклало вимогу про скасування ухвали та прийняття постанови про задоволення заяви про зміну способу виконання рішення.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин, вказаних у заяві, що роблять неможливим виконання рішення суду на даний час. 
Стверджував, що у суду були усі підстави змінити спосіб виконання рішення та зміст і суть судового рішення залишилася б такою ж — звернення стягнення на предмет іпотеки, а змінився б лише спосіб його реалізації.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справ
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
16 березня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду витребувано з Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу №183/7903/13-ц; та 14 квітня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
23 квітня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі.
11 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 02 червня 2026року. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні заяви банку, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні обставини, які б утруднювали виконання рішення суду, а обставина, на яку посилається заявник, не може бути визнана такою. Водночас зміна способу виконання рішення не може змінювати його зміст та суть.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.
Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.
Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10 червня 2019року у справі № 350/426/16-ц.
Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.
При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення. Задоволення таких заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Тож, чинне законодавство пов`язує можливість відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за умов доведення заявником існування обставин, що ускладнюють виконання або роблять його неможливим.
Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Згідно з вимогами статей 1, 17, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Звертаючись до суду з позовом, кожна особа сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог.
З огляду на позовну заяву Банку, такий заявляв вимогу зокрема про те, щоб у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNNPGR00000130 від 22 вересня 2008року в розмірі 71 938,41 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 жовтня 2013року (7,99грн за 1 долар США) становило відповідно 574 787,88грн, - звернути стягнення на предмет іпотеки – квартиру загальною площею 42,80кв.м., житловою площею 25,70кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 
Та рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014року вказані вимоги банку були задоволені.
Звернувшись до суду із заявою про зміну способу виконання вказаного рішення, АТ КБ «ПриватБанк» фактично просить викласти вказану частину резолютивної частини рішення в іншій, розширеній редакції. Проте, таких вимог при розгляді справи по суті банком не заявлялося, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції інстанцій про те, що задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення суду, буде фактично зміною рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2014року, що є недопустимим.
Доводи апеляційної скарги Банку про відсутність у нього необхідних документів для реалізації предмета іпотеки і попиту покупців, що ускладнює виконання рішення суду, не ґрунтуються на законі, оскільки банк фактично просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а змінити спосіб захисту свого права у розумінні положень статті 16 ЦК України, що є неприпустимим і не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення суду.
Водночас, матеріалами справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що виконання рішення суду можливо без зміни способу та порядку його виконання, а запропонований банком спосіб – є фактично зміною рішення суду, що протирічить вимогам статті 435 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і на їх правильність не впливають. Обставини, на які посилається заявник, не можуть бути підставою для встановлення способу і порядку виконання рішення, що передбачено законом.
Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.
Тож, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги про законність ухвали суду та правильно застосував норми процесуального права.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Сукупність вищезазначених обставин та положень закону давали підстави суду для висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».
Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2026року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 02 червня 2026року.

Судді: