Справа № 953/13585/25
н/п 2-др/953/42/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Мартиненко Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової Вікторії Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №953/13585/25 за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, -
УСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.
25.05.2026 до суду від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової В.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15000,00 гр.
На обґрунтування заяви зазначає, що рішенням суду від 12 травня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 47 170,00 гр. Проте, в самому судовому рішенні не вирішено питання щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу. 
Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відтак, позивачем по справі понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000,00 гр., що підтверджується відповідними документами.У зв`язку з викладеним просив зазначені судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання проводити без участі представника.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились.
Суд, вивчивши заяву адвоката Шаповалової В.М., перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2026 позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 47 170 гривень 95 копійок та суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень.
25.05.2026 до суду від представника позивача – адвоката Шаповалової В.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з  ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 15 000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Суд, з урахуванням вказаних правових висновків вважає, що за своєю правовою природою договір про надання правових послуг укладається лише в інтересах сторін цього договору, а тому в частині розміру понесених стороною витрат він не є обов`язковим для третіх осіб у разі, якщо він виходить поза межі вимог співмірності, які визначені у нормі ч. 4 ст. 137 ЦПК України, яка передбачає, що: розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до комплексних договорів, які містять умови договорів про надання послуг та про правове представництво.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стосовно доказів на обґрунтування заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаповалової В.М., суд зазначає наступне.
Відповідно до договору №22/07-25 про надання правничої допомоги від 22.07.2025, укладеного між адвокатом Шаповаловою В.М. та клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що вартість послуг адвоката становить 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Клієнт сплачує вартість послуг адвоката наступним чином: - 15000,00 гр. протягом 10-ти днів з дати підписання акту приймання - передачі наданих послуг.(п.п. 4.1, 4.2 договору).
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором №22/07-25 про надання правничої допомоги від 22.07.2025 від 22.05.2026 року вбачається, що  ОСОБА_1 приймає, а адвокат Шаповалова В.М. передає послуги, надані у відповідності до п 1.2. Договору про надання правничої допомоги від 22 липня 2025 року, а саме: представництво інтересів та захист прав замовника. Вартість послуг виконавця, згідно п. 4.1. розділу 4 Договору, склала 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, 00 копійок. Без урахування ПДВ.
Крім того, відповідно до розрахунку вартості адвокатських послуг адвокатом надана правнича допомога наступного характеру, зокрема: зустріч з замовником (он-лайн), надання консультації, формування правової позиції; пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у сфері спірних правовідносинах, визначення правової позиції; складання проекту позовної заяви; зустріч з замовником, затвердження позовних вимог; підготовка процесуального документа; участь в судових засіданнях по справі.
Критерії співмірності витрат на професійну правничу допомогу визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України та загальною нормою ст. 11 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат. У зв`язку з чим, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 гривень.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 137-141, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
постановив:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шаповалової Вікторії Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №953/13585/25 за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири – задовольнити частково.
Ухвалити по цивільній справі № 953/13585/25 за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартиридодаткове рішення. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Л. Шаренко