ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/317/26	

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение» (85022, Донецька область, Добропільський район, с. Ганнівка, вул. Комарова, код ЄДРПОУ 30869218) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» (52044, Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська територіальна громада, с. Василівка, вул.Новослобідська, буд. 10, код ЄДРПОУ 45091983) 
про стягнення 7 916 144,06 гривень
Суддя Дичко В.О.
Cекретар судового засідання Пилипенко В.Р.

Представники:
від позивача: Колосар М.Є., адвокат (ордер серії АА № 1671617 від 27.01.2026)
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» про стягнення 7 916 144,06 грн, у тому числі основної заборгованості в сумі 2 134 516,80 грн, пені в сумі 5 719 472,35 грн, інфляційних втрат у сумі 38650,24 грн та 3% річних у сумі 23 504,67 гривень.
Витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача. 
В обґрунтування позову зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» не поставило у визначені строки товар за договором поставки № 2207-1 від 22.07.2025 та не повернуло в повному обсязі грошові кошти, сплачені за платіжними інструкціями № 1 від 23.07.2025 у сумі 1 405 800 грн (із ПДВ) та № 2 від 28.07.2025 у сумі 1 118 716,80 грн (із ПДВ).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/317/26 та призначено підготовче засідання на 03.03.2026 о 10:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2026 у справі №904/317/26 частково задоволено заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение» від 11.02.2026 про забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти в національній валюті України (гривня), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик», які знаходяться на всіх відкритих рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» та на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик», що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про часткове забезпечення позову, в усіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах ціни позову в сумі 7 916 144,06 гривень. У задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 відкладено підготовче засідання у справі № 904/317/26 на 12.03.2026 о 12:30 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 закрито підготовче провадження у справі № 904/317/26 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 07.04.2026 о 10:30 год.
У судовому засіданні 07.04.2026 заслухано вступне слово представника позивача, присутнього в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, який підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, а також оголошено перерву до 04.06.2026 о 10:30 год.
Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом необхідно вказати таке.
Копії ухвал Господарського суду Дніпропетровської області надсилались засобами поштового зв`язку на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань: 52044, Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська територіальна громада, с. Василівка, вул. Новослобідська, буд. 10 (а.с. 77-78).
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 904/317/26 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 10.03.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 28.02.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 107-108).
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі №904/317/26 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 23.03.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 17.03.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 118-119).
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2026 у справі №904/317/26 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 23.03.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 17.03.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 116-117).
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 904/317/26 до судового розгляду по суті повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 30.03.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 25.03.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 120-122).
Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2026 у справі №904/317/26 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 17.04.2026 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 16.04.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 135-136).
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Така правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.
Крім того, Касаційній господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання вказаного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Також суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі – Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Таким чином, у відповідача були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/317/26, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела – Єдиного державного реєстру судових рішень.
З огляду на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» не було позбавлене права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2026, 03.03.2026, 04.03.2026, 12.03.2026, 07.04.2026 у справі № 904/317/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Також з метою повідомлення відповідача про розгляд справи вчинялись дії щодо повідомлення засобами телефонного зв`язку (телефонограмою) за номером телефону, який значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань як номер телефону для зв`язку з Товариством з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик». Особа, яка відповіла на телефонний дзвінок, повідомила, що є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» та йому відомо про розгляд справи (а.с. 95).
Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2026 про відкриття провадження у справі № 904/317/26, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату ухвалення рішення у справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку для підготовки правової позиції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» до Господарського суду Дніпропетровської області не надходили.
З огляду на вищевикладене, а також ураховуючи достатність наявних у справі доказів, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній документами.
Представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение», присутній 04.06.2026 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав позов та просив його задовольнити.
У порядку абз. 1 ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.06.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, порядок розрахунків та поставки товару, строк договору, наявність/відсутність прострочення постачальника, правомірність/неправомірність нарахування пені, інфляційних втрат та 3%річних.
22 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» (надалі – постачальник) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» (надалі – покупець) уклали договір поставки № 2207-1 (а.с. 7-9, надалі – Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати покупцю у власнiсть товарно-матерiальнi цiнностi (надалі – тoвap), а покупець – прийняти i оплатити товар. Асортимент та кiлькiсть товару, що поставляється в межах oкpeмoї партiї товару, узгоджується сторонами в замовленнi i вказується у видаткових (товарно-транспортних) накладних, що є невiд`ємною частиною Договору.
На підставі пунктів 3.1-3.2 Договору покупець зобов`язується оплатити товар за цiнами, зазначеними у рахунках на оплатy товару.
Розрахунок за Товар, що поставляється вiдповiдно до цього Договору, здiйснюється за передоплатою 100% або умови оплати кожної окремої партiї товару узгоджуються сторонами в уснiй формi.
Згідно з пунктом 3.3 Договору загальна сума Договору визначається сумарною вартістю товару, отриманого за цим Договором.
Відповідно до пункту 3.4 Договору розрахунки здійснюються покупцем у національній грошовій одиниці України (гривні) в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, вказаний у Договорі.
Згідно з пунктом 3.5 Договору датою здійснення платежу є дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.
На підставі пункту 5.1 Договору поставка товару покупцю здiйснюється протягом 45-ти(сорока п`яти)денного терміну з моменту оплати товару. Датою поставки товару вважається дата отримання товару покупцем в узгодженому сторонами мiсцi вiдповiдно до умов поставки, що пiдтверджується пiдписом вiдповiдальноi особи на видатковiй та/або товарно-транспортнiй накладнiй.
Згідно з пунктом 5.2 Договору умови поставки товару узгоджуються сторонами в уснiй формi.
На підставі пункту 8.1 Договору всі спори між сторонами, по яких не було досягнуто згоди, вирішуються у відповідності до чинного законодавства України.
Згідно з пунктом 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2025 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.
Відповідно до пункту 11.3 Договору у випадку, якщо за 10 (десять) днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення (зміну, розірвання) даного Договору, вважається, що цей Договір продовжений за згодою сторін на один календарний рік на тих самих умовах.
Відповідач виставив позивачу рахунки на оплату (а.с. 10-11):
- № 395 від 23.07.2025 на оплату блоків 600*300*200 G D500 (B2, 5, S1), у кількості 355 м3,за ціною 3 300 грн (без ПДВ), на загальну суму 1 405 800 грн (із ПДВ); 
- № 401 від 28.07.2025 на оплату таких товарів: арматура 20 мм А 500 С, міра, в кількості 21т, за ціною 29 000 грн (без ПДВ), лист х/к 1,2 мм 1500*6000 мм, у кількості 8 т, за ціною 40 408,30грн (без ПДВ), на загальну суму 1 118 716,80 грн (із ПДВ).
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» оплатило виставлені рахунки, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 12-13):
- № 1 від 23.07.2025 на суму 1 405 800 грн, з призначенням платежу: оплата за будівельні матеріали зг. дог. № 395 від 16.06.2025, рах. № 395 від 23.07.2025, в т.ч. ПДВ 20% - 234 300 грн;
- № 2 від 28.07.2025 на суму 1 118 716,80 грн, з призначенням платежу: оплата за будівельні матеріали зг. рах. № 401 від 28.07.2025, в т.ч. ПДВ 20% - 186 452,80 гривень.
Позивач також надав до суду банківську виписку за рахунками за період з 01.07.2025 по 31.08.2025 (а.с. 14), з якої вбачається, що 26.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» повернуло Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Возрождение» грошові кошти в сумі 390 000 гривень.
Позивач стверджує, що відповідач не повернув 2 134 516,80 грн (1 405 800 грн + 1 118 716,80грн – 390 000 грн), одержаних за Договором як попередня оплата, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту цієї норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцеві. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (постачальника), або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця.
Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця (постачальника). Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: або звернення до продавця (постачальника) з претензією, листом, телеграмою тощо, або подання до суду позовної заяви.
Подібний правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.04.2024 у справі № 909/335/23, від 14.05.2024 у справі № 916/1164/23, від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23.
Суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» здійснило 26.08.2025 повернення Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Возрождение» грошових коштів у сумі 390 000 грн, що підтверджується банківською випискою за рахунками за період з 01.07.2025 по 31.08.2025 (а.с. 14).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач не надав до суду докази поставки товару за Договором, позов не спростував.
Ураховуючи відсутність доказів поставки товару та заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик», докази, надані позивачем на підтвердження суми неповернутої попередньої оплати в розмірі 2 134 516,80 грн є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення основної заборгованості в сумі 2 134 516,80 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» нарахувало та заявило до стягнення пеню в сумі 5 719 472,35 грн, інфляційні втрати в сумі 38 650,24 грн та 3% річних у сумі 23 504,67 грн (а.с. 3-4).
З приводу пені суд зазначає таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
У зв`язку з неповерненням відповідачем за Договором попередньої оплати в сумі 2134516,80грн позивач нарахував та просить стягнути за Договором пеню в сумі 5 719 472,35 грн за загальний період з 09.09.2025 до 16.01.2026 (а.с. 3).
Перевіркою судом правильності розрахунків пені встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» допустило арифметичні помилки при здійсненні підрахунків днів прострочення.
Зокрема, поставка товару за платіжною інструкцією № 1 від 23.07.2025 мала бути здійснена у строк до 08.09.2025 включно, тому період прострочення з 09.09.2025 до 16.01.2026 становить 130днів, а за платіжною інструкцією № 2 від 28.07.2025 – у строк до 11.09.2025 включно, тому період прострочення з 12.09.2025 до 16.01.2026 становить 127 днів.
Згідно з пунктом 6.2 Договору, у разi порушення терміну передачi товару, передбаченого п.5.1 Договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмiрi 2% вiд вартості непоставленого в належний строк товару за кожен день прострочення.
За правовим висновком, викладеним у п. 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням.
За правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 910/3690/24, реалізація передбаченого частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України права вимагати повернення суми попередньої оплати шляхом подання позову до суду призвела до зміни товарних зобов`язань відповідача на грошові, що узгоджується з приписами статті 653 Цивільного кодексу України. 
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що в пункті 6.2 Договору передбачена відповідальність постачальника за порушення негрошового (товарного) зобов`язання, вказаний пункт Договору не підлягає застосуванню у разі стягнення покупцем суми попередньої оплати (грошове зобов`язання). 
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня
З огляду на вищенаведене, пеня за платіжною інструкцією № 1 від 23.07.2025 становить 155 215,73 грн (1 405 800 грн * 2 * 15,5% : 365 днів * 130 днів : 100%).
За платіжною інструкцією № 2 від 28.07.2025 пеня становить 78 601,59 грн (728 716,80 грн * 2 * 15,5% : 365 днів * 127 днів : 100%).
Тому позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 233 817,32гривень.
На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.
Позивач нарахував та просить стягнути інфляційні втрати в сумі 38 650,24 грн за загальний період із вересня 2025 року до грудня 2025 року (а.с. 3-4).
Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" – 100 грн = "ЗБ", де "Х" – залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" – офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн – умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" – залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. 
Указана правова позиція також викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.
Ураховуючи вищевикладене, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» інфляційні втрати розрахувало правильно, тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 38 650,24 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також позивач нарахував та просить стягнути 3% річних у сумі 23 504,67 грн за загальний період з 09.09.2025 до 16.01.2026 (а.с. 4).
Перевіркою судом правильності розрахунків 3% річних установлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Возрождение» допустило арифметичні помилки при здійсненні підрахунків днів прострочення.
Зокрема, поставка товару за платіжною інструкцією № 1 від 23.07.2025 мала бути здійснена у строк до 08.09.2025 включно, тому період прострочення з 09.09.2025 до 16.01.2026 становить 130днів, а за платіжною інструкцією № 2 від 28.07.2025 – у строк до 11.09.2025 включно, тому період прострочення з 12.09.2025 до 16.01.2026 становить 127 днів.
З огляду на це, за платіжною інструкцією № 1 від 23.07.2025 року 3% річних становлять 15020,88 грн (1 405 800 грн * 3% * 130 днів : 365 днів : 100%), а за платіжною інструкцією № 2 від 28.07.2025 року 3% річних становлять 7 606,61 грн (728 716,80 грн * 3% * 127днів : 365 днів : 100%)
Тому позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 22 627,49 гривень.
Ураховуючи встановлені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение» підлягають стягненню 2 429 611,85 грн, у тому числі основна заборгованість у сумі 2 134 516,80 грн, пеня в сумі 233 817,32 грн, інфляційні втрати в сумі 38 650,24 грн та 3% річних у сумі 22 627,49 гривень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 29 155,34 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» про стягнення 7916144,06 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Евро-Пластик» (52044, Дніпропетровська область, Дніпровський район, Слобожанська територіальна громада, с.Василівка, вул. Новослобідська, буд. 10, код ЄДРПОУ 45091983) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Возрождение» (85022, Донецька область, Добропільський район, с. Ганнівка, вул. Комарова, код ЄДРПОУ 30869218) 2 429 611,85 грн (два мільйони чотириста двадцять дев`ять тисяч шістсот одинадцять гривень 85копійок), у тому числі основну заборгованість у сумі 2 134 516,80 грн (два мільйони сто тридцять чотири тисячі п`ятсот шістнадцять гривень 80 копійок), пеню в сумі 233 817,32 грн (двісті тридцять три тисячі вісімсот сімнадцять гривень 32 копійки), інфляційні втрати в сумі 38 650,24 грн (тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 24 копійки), 3% річних у сумі 22 627,49 грн (двадцять дві тисячі шістсот двадцять сім гривень 49 копійок), судовий збір у сумі 29 155,34 грн (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень 34 копійки).
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 15.06.2026.

Суддя В.О. Дичко