ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
11 червня 2026 року
м. Харків
справа № 624/39/26
провадження № 22-ц/818/2954/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Союзагро» про стягнення невиплаченої індексації за договором оренди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 17 лютого 2026 року, постановлену суддею Богачовою Т.В., -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача невиплачену індексацію за договором оренди землі № 355 від 06 березня 2019 року в загальні сумі 111056, 71 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн.
Позовна заява обгрунтована тим, що 06 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ агрофірма «Союзагро» укладено договір оренди землі № 355, номер запису про інше речове право 30664152 від 06 березня 2019 року. Відповідно до п.3.1. договір укладено до 31 грудня 2030 року. П. 4.1. щорічна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4968 грн.94 коп. за 1 га земельної ділянки за один повний рік оренди, що складає 30102 грн 83 коп з урахуванням податків та не є менше, ніж 3 % від нормативної грошової оцінки. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. П. 4.2.Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. П. 4.3.Орендар вносить щорічну орендну плату протягом року, одним або кількома платежами. Щорічна орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року. За перший та останній роки оренди орендна плата сплачується пропорційно фактичній кількості днів оренди. П. 4.5 Розмір орендної плати переглядається один раз у 3 роки у разі: зміни умов господарювання передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. 31 січня 2025 року земельну ділянку позивач продав. З 06 березня 2019 року по день продажі, до 31 січня 2025 року відповідач сплачував орендну плату: 16.08.2019 - 10 000.00 грн, 16.10.2020 - 24 232.80 грн, 30.07.2021 - 24 232.80 грн, 28.12.2022 - 12 116.40 грн, 19.01.2023 - 12 116.40 грн, 22.11.2023 - 12 116.40 грн, 11.12.2023 - 12 116.40 грн, 26.07.2024 - 24 232.80 грн. За період з 01 січня 2025 року по 31 січня 2025 року орендна плата пропорційно, як того вимагає п.4.3 договору не надходила. Однак в порушення умов вищезазначеного договору оренди відповідач ТОВ агрофірма «Союзагро» не проводив обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації (відповідно до п. 4.2 договору), яка передбачена договором і є складовою орендної плати, згідно з пунктом 12.3 Договору № 355 від 06 березня 2019 року передбачено дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Тобто, наведеними умовами договору № 355 від 06 березня 2019 року було погоджено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, та здійснюється з урахуванням індексації (відповідно до п. 4.2 вказаного договору). Земельна ділянка була передана власником в оренду ТОВ агрофірма "Союзагро" за договором оренди від 06.03.2019 № 355, строк сплати орендної плати встановлено договором не пізніше 31 грудня відповідного року. Оскільки договір оренди укладено у 2019 році, зазначений рік є базовим для визначення розміру орендної плати, а індексація орендної плати відповідно до індексів споживчих цін застосовується, починаючи з 01 січня 2020 року. Сума орендної плати з урахуванням індексації розраховується за формулою: [Сума орендної плати з урахуванням індексації] = [Орендна плата] х [Сукупний індекс інфляції] / 100%, де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Відповідні індекси споживчих цін розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними. Таким чином, розмір орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 06.03.2019 № 355, в тому числі з урахуванням індексу інфляції, складав: у 2019 році — 24 824,53 грн, що відповідає розміру орендної плати, обчисленої пропорційно фактичному строку користування земельною ділянкою (без застосування індексу інфляції); у 2020 році — 30 921,63 грн (30 102,83 грн (сума орендної плати) х 102,720% (сукупний індекс інфляції з січня 2020 року по жовтень 2020 року), з яких фактично виплачено 24 232,80 грн. Недоплата становить 6 688,83 грн; у 2021 році — 33 647,74 грн (30 102,83 грн (сума орендної плати) х 111,776% (сукупний індекс інфляції з січня 2020 року по липень 2021 року), з яких фактично виплачено 24 232,80 грн. Недоплата становить 9 414,94 грн. У 2022 році — 44 021,17 грн (30 102,83 грн (сума орендної плати) х 146,236% (сукупний індекс інфляції з січня 2020 року по грудень 2022 року), з яких фактично виплачено 24 232,80 грн. Недоплата становить 19 788,37 грн; у 2023 році — 46 259,02 грн (30 102,83 грн (сума орендної плати) х 153,670% (сукупний індекс інфляції з січня 2020 року по грудень 2023 року), з яких фактично виплачено 24 232,80 грн. Недоплата становить 22 026,22 грн. У 2024 році — 48 229,85 грн (30 102,83 грн (сума орендної плати) х 160,217% (сукупний індекс інфляції з січня 2020 року по липень 2024 року), з яких фактично виплачено 24 232,80 грн. Недоплата становить 23 997,05 грн. У 2025 році — 4 316,77 грн, що відповідає розміру орендної плати, визначеної пропорційно фактичному строку користування земельною ділянкою у січні 2025 року, виходячи з розміру річної орендної плати, проіндексованої за сукупним індексом інфляції з січня 2020 року по грудень 2024 року. Загальна сума недоплати орендної плати, у тому числі з урахуванням індексу інфляції за Договором оренди від 06.03.2019 № 355 складає 111 056,71 грн..
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 20.01.2026 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 17 лютого 2026 року.
Позивач 09.02.2026 подав до суду в електронній формі через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомукаційної системи уточнену позовну заяву про стягнення недоплаченої орендної плати з урахуванням індексації, 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди землі від 06 березня 2019 року.
В уточненій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача: 1) невиплачену орендну плату з урахуванням індексації за договором оренди землі № 355 від 06 березня 2019 року в загальні сумі 81202,21 грн; 2) пеню за прострочення орендної плати за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 81682,72 грн; 3) три відсотки річних від простроченої суми за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 6708,05 грн; 4) інфляційні втрати за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 26144,87 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1565,90 грн.
Уточнена позовна заява, в частині уточнення, обґрунтована тим що ТОВ агрофірма «Союзагро» виплачував орендну плату не в повному обсязі, а саме у порушення умов вищезазначеного договору оренди не проводив обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації (відповідно до п. 4.2 договору № 355 від 06 березня 2019 року), яка передбачена договором і є складовою орендної плати, Зі змісту договору оренди землі вбачається, що орендна плата вноситься орендарем за один повний рік оренди у розмірі 30 102,83 грн. з урахуванням податків, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації, за перший та останній роки оренди орендна плата сплачується пропорційно фактичній кількості днів оренди, орендар вносить щорічну орендну плату протягом року, одним або кількома платежами. Отже базовим місяцем вважатиметься місяць, у якому сторонами визначена орендна плата, це березень 2019, а індексації підлягали всі подальші орендні платежі за період із квітня 2019 року по січень 2025 року, виходячи з розміру орендної плати, встановленої у договорі оренди, на дату виплати означеної орендної плати. Враховуючи викладене, з огляду на визначений базовий місяць і встановлені Державною службою статистики України індекси інфляції розрахунок орендної плати з урахуванням індексації здійснюється за формулою: [сума індексації] = [орендна плата]х [сукупний індекс інфляції] / 100% - [орендна плата], де: [орендна плата] - сума орендної плати згідно договору, яка підлягає індексації, [сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період на дату виплати орендної плати. Таким чином, розмір недоплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки, в тому числі з урахуванням індексації в загальному розмірі становить 81202,21 грн. Обгрунтування, щодо стягення пені, 3% річних, інфляційних втрат за договором оренди землі. Відповідно до пункту 4.6 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до розділу 14 цього ж договору п. 14.2 умови, які звільняють орендаря від сплати пені за несвоєчасну сплату орендної плати 1) якщо документи орендодавця оформлені неналежним чином; 2) якщо орендодавець не з`явився для одержання орендної плати. Тобто, оскільки зарахування орендної плати відбувалося шляхом зарахування на рахунок позивача та документи орендодавця були оформленні належним чином - підстав для звільнення орендаря від сплати пені не вбачається. Так ставка пені у процентах за кожний день в даному випадку розраховується за формулою: [пеня] = [сума боргу] ? [ставка пені у день (%)] / 100% ? [кількість днів]. Зважаючи на те, що граничним строком виплати орендної плати за землю відповідно до умов договорів є 31 грудня поточного року та станом на вказану дату орендар свого обов`язку щодо виплати орендної плати орендодавцю не виконав, то саме з 01 січня наступного року розпочався період за який позивач має право вимагати сплати інфляційних втрат та 3 процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розраховується за формулою: [проценти] = [сума боргу] ? [процентна ставка (%)] / 100% ? [кількість днів] / [кількість днів у році] де: [сума боргу] - сума простроченого боргу; [процентна ставка (%)] - три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; [кількість днів] - різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; [кількість днів у році] - кількість днів у календарному році. Інфляційне нарахування розраховується за формулою: [інфляційні нарахування] = [сума боргу] [індекс інфляції (%)] / 100% - [сума боргу] де: [сума боргу] - сума простроченого боргу. [індекс інфляції (%)] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Оскільки недоплачена орендна плата, станом на подачу позову до суду не виплачено, то розрахунок здійснюється на дату подання цього позову, а саме кінцевим терміном 16 січня 2026 року.
Ухвалою відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Союзагро» про стягнення невиплаченої індексації за договором оренди, поданої до суду 09.02.2026.
Заяву про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Союзагро» про стягнення невиплаченої індексації за договором оренди, подану до суду 09.02.2026 - повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що 09.02.2026 року подав до суду в електронній формі через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомукаційної системи уточнену позовну заяву про стягнення недоплаченої орендної плати з урахуванням індексації, 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди землі від 06 березня 2019 року. В уточненій позовній заяві просив стягнути з відповідача: 1) невиплачену орендну плату з урахуванням індексації за договором оренди землі № 355 від 06 березня 2019 року в загальні сумі 81202,21 грн; 2) пеню за прострочення орендної плати за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 81682,72 грн; 3) три відсотки річних від простроченої суми за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 6708,05 грн; 4) інфляційні втрати за договором оренди землі №355 від 06 березня 2019 року у розмірі 26144,87 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1565,90 грн. Так позивач має право змінити предмет або підставу. Додавання вимог про нарахування (інфляційних втрат, 3% річних, пені) до основного боргу за тим самим договором оренди землі № 355 є зміною предмета відповідно до його доповнення. Крім того, у відповідності п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначає, що право на зменшення розміру вимоги (ч. 2 ст. 49 ЦПК) є безумовним і не може обмежувати право на зміну предмета. Доповнення позовних вимог новими за тим же самим договором оренди землі № 355 (а саме стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних) є зміною предмета позову. В даному випадку одночасної зміни і підстави предмету позову не відбулося. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що суд повинен сприяти розгляду всіх пов`язаних вимог в одному провадженні. Відмова у прийнятті заяви закликає мене подати нову позивну заяву, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини (право на справедливий суд у розумні строки). Та призводить до обмеження доступу до правосуддя (ст. 6 Конвенції про захист прав людини). Так 16 січня 2026 року позовна заява подана через електронний суд (відповідач є користувачем електронного суду). 09 лютого 2026 року подано уточнену позовну заяву через електронний суд. Якщо обидві сторони мають електронні кабінети, фізичне направлення поштою не вимагається. Система «Електронний суд» автоматично надсилає повідомлення про надходження документа до кабінету іншої сторони. Тобто оскільки і позивач і відповідач є користувачами електронного суду система автоматично доставила документ, що прирівнюється до належного вручення за законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відмовляючи у прийнятті заяви про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог) та повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява про уточнення позовних вимог за своєю правовою природою є заявою про зміну предмету позову, оскільки позивач фактично доповнив раніше заявлену позовну вимогу новими вимогами. Суд враховує, що позивач одночасно з новими позовними вимогами зменшив розмір позовної вимоги заявленої при подачі позову до суду, тобто в сукупності уточнена позовна заява містить елементи заяв про зменшення розміру позовної вимоги та зміну предмету позову. Крім того, позивачем не було подано до суду доказів направлення копії заяви про зміну предмета позову відповідачу.
Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з п. 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
З огляду на викладене, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з п. 2 ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).
Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Особа, яка звертається до суду із позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у ст. 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.
Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.
Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 та у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, від 31 січня 2024 року у справі № 201/4160/19.
Як свідчить аналіз матеріалів справи, в заяві про уточнення позовних вимог, позивач доповнив позов новими вимогами про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди землі від 06 березня 2019 року. Тобто, позивач фактично змінено (доповнено) предмет позову шляхом пред`явлення нових майнових вимог, без зміни фактичних обставин спірних правовідносин, пов`язаних із неналежним виконанням ТОВ агрофірма «Союзагро» своїх зобов`язань за вищевказаним договором оренди землі від 06 березня 2019 року.
Відповідно, подана до суду першої інстанції Діхтярем С.М. заява за своєю правовою природою є заявою про зміну предмету позову, що не було враховано судом першої інстанції.
Стосовно повернення уточненої позовної заяви, колегія суддів зазначає.
У судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (частина 1 статті 14 ЦПК України).
Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції (частина 4 статті 14 ЦПК України).
Згідно частини 6 статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Згідно частини 8 статті 14 ЦПК України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до частини 6 статі 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Із наведеного можливо зробити висновок, що цивільне процесуальне законодавство передбачає спосіб комунікації (обмін документами) в електронній формі між учасниками судового процесу, між судом та учасниками справи із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Процесуальне законодавство встановлює певний перелік осіб, які в силу закону зобов`язані мати зареєстрований електронний кабінет. До таких відноситься юридична особа ТОВ агрофірма «Союзагро». 
Згідно ч 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб -громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи)захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. 
Згідно із статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Отже, суд першої інстанції мав залишити уточнену позовну заяву без руху з підстав ненадання доказів направлення позивачем уточненої позовної заяви відповідачу.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа- направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 17 лютого 2026 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –      Н.П. Пилипчук

Судді – О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна