справа № 361/6941/25
провадження № 3/361/2345/25
15.04.2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 квітня 2026 року м. Бровари
Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Анікушин В.М., за участі адвоката Маляренка С.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від інспектора сектору адміністративної практики Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 353897 від 07 червня 2025 року ОСОБА_1 02.06.2025р о 00 годин 35 хвилин поблизу будинку № 90 по вулиці Ярослава Мудрого в місті Броварах Київської області керував автомобілем марки «Kia Sorento», н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Дана подія зафіксована на боді камеру 858995. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність, за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просив закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. 
Адвокат Маляренко С.В. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Просив врахувати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважав таку вимогу поліцейських безпідставною оскільки, транспортним засобом, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував, матеріали справи не містять жодного доказу факту керування його підзахисним будь-яким транспортним засобом. Також захисник просив звернути увагу суду, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про події, які нібито відбувалися 02.06.2025, у той час як до матеріалів справи долучено відеозапис з бодікамери за 07.06.2025, і водночас відсутній відеозапис за 02.06.2025. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Маляренка С.В., суд констатує таке.
Згідно зі статтею 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
При цьому, системний аналіз змісту статей 7, 254, 279 КУпАП, вказує на те, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише у межах складеного протоколу, тобто лише щодо особи правопорушника та в межах обставин, викладених у протоколі. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 353897 від 07 червня 2025 року, зокрема з розділу «опис установлених даних», судом встановлено, що події, які інкримінуються ОСОБА_1 мали місце 02.06.2025.
У той же час під час перегляду відеозапису обставин оформлення адміністративного матеріалу суду стало відомо, що на них зафіксовано події, які відбуваються 07.06.2025, у проміжку часу з 00:35:42 до 01:22:22. При цьому матеріали справи не містять відеозапису про події, які нібито відбувалися 02.06.2025.
Листом за вих. № 51471-2026 від 03.03.2026р. Броварське РУП ГУНП в Київській області на запит повідомило суд, що відповідно до п. 3 Розділу 8 наказу МВС № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 року, фото – відео матеріали не збереглися у зв`язку з закінченням строку зберігання. 
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, полягає в тому числі у керуванні транспортним засобом та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суб`єкт правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, спеціальний – водій транспортного засобу.
Ознакою суб`єктивної сторони є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.
Згідно з п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
При дослідженні долученого до матеріалів справи відеозапису суддею встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом. Водночас сам відеозапис не містить відомостей про керування ним транспортним засобом, що підтверджує надані адвокатом пояснення у суді. 
З даного приводу суддя зазначає, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія, незалежно керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Відповідно до п. 1.10 ПДР водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Правопорушення, яке інкримінується особі вважається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксирування транспортного засобу, факт керування належними доказами у справі не доведено, відповідно це виключає наявність спеціального суб`єкту.
З дослідженого відеозапису вбачається, що він починається не з зупинки транспортного засобу, а с того, як поліцейські розмовляють з ОСОБА_1 , який перебуває за кермом автомобіля, який не рухається та припаркований без порушення ПДР, тобто поліцейськими не зафіксовано факту керування автомобілем особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. До того ж, ОСОБА_1 протягом відеозапису заперечував факт керування ним транспортним засобом, але поліцейські ігнорували його твердження.
З наведеного, суддя, за встановлених у судовому засіданні обставин цієї справи про адміністративне правопорушення, у сукупності, дійшов висновку, що направлені до Броварського міськрайонного суду Київської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП не доводять наявність у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення.
В силу положень статті 251 КУпАП суд позбавлений права самостійно збирати докази, обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо передбачені санкції за скоєне правопорушення є достатньо суворими, правопорушення має природу кримінального злочину і судовий розгляд має відповідати принципу справедливості. Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження. Суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, та мінімальний розмір штрафу, визначений у частині другій статті 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.
Адміністративна відповідальність та процедура притягнення до адміністративної відповідальності має ґрунтуватися на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З наведеного провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Керуючись пунктом першим частини першої статті 247, пунктом третім частини першої статті 284 КУпАП,
постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя В.М. Анікушин