ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 березня 2026 року 	Справа № 280/1531/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001) про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якій позивачка просить суд:
зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції положень пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020), з урахуванням пільгового стажу, встановленого рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року у справі №280/5238/25;
зобов`язати відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з дати первинного звернення до органу Пенсійного фонду України – 19.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №280/5238/25 позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі. Судом встановлено та підтверджено право позивачки на зарахування до пільгового стажу періодів перебування у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Вказане рішення суду набрало законної сили 05.01.2026 та є обов`язковим до виконання відповідачем. На думку позивачки у відповідача відсутні будь-які дискреційні повноваження щодо відмови у призначенні пенсії, а його обов`язком є вчинення дій з її призначення. Проте відповідач пенсію позивачці протиправно не призначив, що зумовило її звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою від 02.03.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.
10.03.2026, засобами системи «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилається на те, що на виконання вимог Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року до пільгового стажу зараховано час догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, страховий стаж обчислений з урахуванням рішення суду та у відповідності до усіх поданих документів з урахуванням додаткових років за роботу за Списком №1 становить 31 рік 10 місяців 00 днів, в тому числі: робота за Списком №1 08 років 06 місяців 10 днів. Після чого, ГУ ПФУ в Тернопільській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачка не досягла встановленого законодавством пенсійного віку - 50 років. Просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, суд встановив наступне.
12.05.2025 позивачка звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності здійснювався ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області №262140015853 від 19.05.2025 відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та не недосягненням пенсійного віку. В рішенні зазначено: Вік позивачки - 45 років 11 місяців. Страховий стаж за списком 1 - 28 років 10 місяців 00 днів. Пільговий стаж за списком 1 - 05 років 07 місяців 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2004 р., оскільки відсутня довідка органів соціального захисту населення про отримання допомоги. На дату звернення за призначенням пенсії позивачка не досягла встановленого законодавством пенсійного віку 50 років та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту і частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє.
Не погодившись з зазначеним рішенням позивачка звернулась з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №280/5238/25 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №262140015853 від 19.05.2025. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Тернопільській області залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року в адміністративній справі №280/5238/25 залишено без змін.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №280/5238/25, яке набрало законної сили 19.11.2025, ГУ ПФУ в Тернопільській області винесено рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за №262140015853 від 10.12.2025.
У рішенні №262140015853 від 10.12.2025 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 12.05.2025 у віці 45 років 11 місяців.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
На виконання вимог Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року до пільгового стажу зараховано час догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Таким чином, страховий стаж обчислений з урахуванням рішення суду та у відповідності до усіх поданих документів з урахуванням додаткових років за роботу за Списком №1 становить 31 рік 10 місяців 00 днів, в тому числі: робота за Списком №1 08 років 06 місяців 10 днів. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачка не досягла встановленого законодавством пенсійного віку - 50 років.
Вважаючи, що їй протиправно не призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.
Як вбачається з рішення відповідача №262140015853 від 10.12.2025 єдиною підставою для відмови позивачці у призначені пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, послугувало, на думку відповідача, не досягла нею встановленого законодавством пенсійного віку - 50 років.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що доповнив Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (далі також Рішення №1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин, Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20 за подібних правовідносин:
«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV».
За такого правового регулювання та встановлених обставин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20 відмова ГУ ПФУ в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення до відповідача досягла віку 45 років, за наявності необхідного страхового та пільгового стажу, є протиправною.
Подібна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №300/1951/20, від 16 травня 2023 року у справі №160/5189/20 від 02 червня 2023 року у справі №160/13468/20, від 06 листопада 2023 року у справі №240/24/21 та інших.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Для належного захисту прав та інтересів позивачки суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за №262140015853 від 10.12.2025.
Також, зважаючи на те, що недосягнення пенсійного віку було єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що відповідача слід зобов`язати призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з 19.05.2025 (дата, з якої позивачка просить призначити їй пенсію).
Щодо інших посилань сторін, то згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Також у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Інші доводи сторін викладені в позові та відзиві не впливають на правильність вирішення спору по суті, а отже не потребують детальних відповідей. 
З урахуванням вищевикладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1331,20 грн., відтак зазначена сума підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань територіального органу Пенсійного фонду України який прийняв протиправне рішення - ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001) про зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії №262140015853 від 10.12.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 19.05.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції положень пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020).
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «11» травня 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль