ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/620/26
Провадження № 33/820/490/26
Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Трубай І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Трубай І.С. на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2026 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665 грн 60 коп.
За постановою судді, 13 квітня 2026 року о 19 год 43 хв ОСОБА_1 на вулиці Зарічній в селі Горбасів Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови та порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest-6810, прилад ARCD-0501, та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Трубай І.С. просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Летичівського районного суду від 14 травня 2026 року, вказану постанову скасувати та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Уважала, що в матеріалах справи відсутні обставини, що вказували би на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, посилалась на те, що сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не доводить ні перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, ні законності та належності фіксації нібито відмови від медичного огляду.
Указувала, що судом першої інстанції не надано належної оцінки того, що відеозапис не містить відомостей та доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Тобто, на її думку, на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, за весь час спілкування ОСОБА_1 та працівників поліції під час складання постанови у зв`язку з порушення ним Правил дорожнього руху, останні не зазначали про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, не пропонували йому пройти огляд у медичному закладі.
Крім того, відеозапис містить відомості, відповідно до яких поліцейський під час спілкування з водієм не встановлював ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови та порушення координації рухів.
Звертала увагу на те, що відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до установленого законом порядку в медичному закладі відеозаписом не зафіксовано.
Таким чином, відсутні ознаки складу правопорушення у вигляді свідомої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та з урахуванням досліджених доказів наявні сумніви в існуванні в ОСОБА_1 таких ознак, які би дали підстави для висування підозри про перебування його в стані сп`яніння.
Зазначала про те, що із відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виписували та давали направлення на медичний огляд водія в закладі охорони здоров`я.
Відтак, огляд проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є недійсним.
Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції захисник зазначала, що фактично вона отримала та ознайомилась з постановою суду першої інстанції лише 17 травня 2026 року та фактично пропустила строк на оскарження у зв`язку з технічними причинами підсистеми «Електронний Суд» ЄСІТС, та просила визнати причину пропуску строку поважними.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Трубай І.С. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2026 року підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Частиною 2 ст.294 КУпАП установлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Положення ст.129 Конституції України основною засадою судочинства визначають забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст.55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України).
Згідно зі ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження захиснику Трубай І.С. слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин за умов зазначених у апеляційній скарзі.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Указаних вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Відповідно до положень ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до приписів вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.2 п.4 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п.4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова від такого огляду є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій транспортного засобу в стані сп`яніння та чи пройшов він у подальшому самостійно освідування.
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху та відповідно адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджені сукупністю доказів, а саме:
-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2026 року, де зазначені фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;
-відомостями з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - до КНП «Летичівська БЛ» від 13 квітня 2026 року о 20 год 10 хв водія ОСОБА_1 у якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлено ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови та порушення координації рухів), від проходження огляду в закладі охорони здоров`я водій відмовився;
-відомостями з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13 квітня 2026 року згідно якого огляд проведений працівником поліції у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 – різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest водій відмовився;
-відеозаписом, згідно якого, ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції під час керування транспортним засобом, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння йому було запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі на що він відмовився.
Окрім цього, з вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції під час руху подавали звуковий сигнал з вимогою про зупинку, однак ОСОБА_1 таку вимогу виконав не одразу, водночас, після його фактичної зупинки йому поліцейським неодноразово повідомлено про наявність у нього ряду ознак стану алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови, порушення координації рухів й в зв`язку із цим поставлена законна вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
ОСОБА_1 спочатку погодився пройти такий огляд, проте потім почав вимагати присутність адвоката для цього, на це поліцейські сприяли йому у виклику адвоката, однак в кінцевому результаті після неодноразового повідомлення про подальше складення матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 повідомив, щоб такі документи поліцейські складали у його відсутності, отримувати будь-які документи він відмовився.
На відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не лише на місці зупинки, але й у медичному закладі.
Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.
Поведінка ОСОБА_1 свідчила про його свідоме небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Наявні у справі докази підтверджують дотримання працівниками поліції вимог закону щодо фіксації процедури, оформлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та є належними, допустимими, достатніми та такими, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом підтверджують його вину.
Усі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Доводи про формальний підхід суду першої інстанції до розгляду справи є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.
Повноваження поліцейського самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу є виключними і ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння.
Якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння й закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відеозаписі, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.
Окрім цього, право на захист ОСОБА_1 було забезпечено як працівниками поліції, адже ще на місці зупинки йому надана можливість виклику адвоката, а також і судом першої інстанції.
Направлення на медичний огляд ОСОБА_1 було складено раніше протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з часу, який зафіксований у цих документах, однак із відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції дійсно запропонували ОСОБА_1 проїхати для проходження огляду у медичний заклад, тому складаючи вже у відсутність ОСОБА_1 вказане направлення та інші матеріали справи поліцейськими й було вказано час коли це ОСОБА_1 фактично було озвучено, що не дає підстави визнати цей доказ недопустимим.
Усім іншим доводам сторони захисту місцевий суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена в мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, уважав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Переконливих доводів у судовому засіданні апеляційного суду, які би спростовували висновки суду першої інстанції, не виявлено.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Обставин, які би виключали провадження у справі, на що є посилання в апеляційній скарзі відповідно до ст.247 КУпАП, немає.
Підстави скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Трубай І.С. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.