ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 р. 	Справа № 538/86/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області (головуючий суддя І інстанції Бондарь В.А.) від 21.04.2026 (повний текст складено 21.04.26) по справі № 538/86/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Полтавській області 
третя особа Інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович 
про скасування постанови серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа Інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович, в якому просив суд: 
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 винесену інспектором відділення поліції №2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пугачем Ярославом Вікторовичем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного парвопорушення.
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 21.04.2026 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугач Ярослав Вікторович про скасування постанови серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволено.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року, винесену інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пугачем Ярославом Вікторовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за ч. 2 ст. 126 КУпАП - скасовано, а провадження по справі закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що відеозапис не містить доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 є хибним, адже на відеозаписі 0000000_000000_20260114155517_0004 з відеореєстратору поліцейського, на якому зафіксовано на 00:27 хв. як позивач стверджує, що не має посвідчення водія. На 00:44 хв. відеозапису 0000000_000000_20260114155517_0004 позивач повідомляє поліцейському, що він не мав реєстраційних документів на транспортний засіб, яким керував. На 01:27 ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним транспортним засобом та з`їзд в кювет, більше того, вказує час, коли ця подія відбулась. Також вказує, що обставини у вироку Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.05.2026 по справі № 538/590/26, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, мають преюдиційне значення, яке повністю спростовує висновок суду першої інстанції.
Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підримав та просив задовольнити. 
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відмовити.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.01.2026 інспектор відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області виніс постанову серії ЕНА № 6511495 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Зі зміст у постанови, вбачається, що 14.01.2026 року о 01:30:00 годині в с.Хрулі вул. Сульська, буд. 50, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1а ПДР України (ч. 2 ст. 126 КУпАП); не мав при собі реєстраційний документ на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1. б та був відсутній поліс цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ґ ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єднано згідно статті 36 КУпАП. Таким чином винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.
ОСОБА_1 не погодившись з винесеною відносно нього постановою, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що при розгляді та винесенні постанови доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 , окрім зазначених фактів у самій оскаржуваній постанові відповідач не надав та враховуючи, що в розумінні правового поля сторона відповідача повинна довести вину особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а дана особа не визнає себе винною та пред`явила адміністративний позов, то з огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 6511495 від 14.01.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КупАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 (далі - Закон № 3353-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до підпунктів «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону № 3353-XII, а саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозаписи №0000000_000000_20260114155517_0004MP4; №0000000_000000_20260114161018_0005MP4; №0000000_000000_20260114162518_0006MP4; №0000000_000000_20260114164018_0007MP4.
При цьому, досліджені відеозаписи не містять доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а містять лише виокремлені під час допиту (чи надання пояснень) уривки. 
Твердження відповідача про те, що позивач підтвердив факт керування ним автомобілем без відповідних документів не є підтвердженим, адже на відеозаписі позивач відповів лише на запитання чи має він посвідчення водія та чи мав він реєстраційні документи на транспортний засіб.
При цьому, сама по собі відсутність у позивача водійського посвідчення та реєстраційних документів без встановленого факту керування, не створює склад адміністративного правопорушення.
Крім того, згідно постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.01.2026 року, провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Щодо посилання відповідача на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області по справі № 538/590/26, колегія суддів зазначає, що станом на день винесення спірної постанови вирок у справі № 538/590/26 не був ухвалений, а тому не може бути беззаперечним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Крім того, обставини встановлені вироком Лохвицького районного суду Полтавської області та обставини визначені спірною постановою мають суперечності, зокрема щодо часу вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотримання правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксаване у встановленому законом порядку.
Надані відповідачем відео не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише фіксують процедуру розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21.04.2026 по справі № 538/86/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складений 23.06.2026 року