ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/191/26 Справа № 698/984/25 Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпА 	Головуючий у І інстанції Лазаренко В. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калинопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Калинопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513434 від 15.11.2025 року вбачається, що 14.11.2025 року о 23-48 год. в с-щі Калинопіль по вул. Сергія Єфремова, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 та після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, вжила алкоголь (пиво) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в її діях складу такого правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що вона 14.11.2025 близько 23-40 години дійсно керувала транспортним засобом. При під`їзді до власного будинковолодіння була зупинена працівниками поліції.
При цьому працівники поліції зупинили автомобіль без передбачених законом підстав, тому вважає їх дії протиправними. Вона відмовилася виконувати їх вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та зажадала навести законні підстави для зупинки транспортного засобу. Її неодноразову вимоги про це ігнорувалися працівниками поліції.
Правниками поліції було порушено вимоги статті 35 Закону України «Про національну поліцію» під час зупинки транспортного засобу під її керуванням, оскільки дана норма не наділяє поліцейського правом з власної ініціативи, без передбачених на те підстав, зупиняти транспортні засоби.
Оскільки її автомобіль було зупинено незаконно, тому недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок незаконної зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. 
Також вказує на те, що між нею та працівником ОСОБА_2 існують давні неприязні відносини, зважаючи на те, що з його боку мають місце зловживання своїм службовим становищем, вона повідомила про це органи Нацполіції, зателефонувавши на лінію 102. Її звернення на лінію 102 також залишені поза увагою, оскільки будь яких перевірок не проводилось.
По факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП зазначає, що через надмірне хвилювання під час складання протоколу не могла оцінити наслідки, які настають за санкцією вказаної статті, бажаючи якнайшвидшого закінчення даного інциденту, збрехала працівникам поліції, що вживала алкоголь після зупинки транспортного засобу, оскільки у такий спосіб розраховувала, що рано чи пізно відбудеться перевірка за її зверненням і будуть з`ясовані об`єктивні обставини справи.
При цьому в справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про вживання нею алкоголю після зупинки автомобіля працівниками поліції.
З відеозаписів вбачається, що з часу зупинки автомобіля до початку діалогу з працівниками поліції минула мить, за яку фізично особа не могла вчинити будь-яких дій по вживанню алкоголю.
Обвинувачення щодо вживання нею алкоголю ґрунтується лише на її неправдивих показаннях.
За умови правомірної поведінки працівників поліції при зупинці транспортного засобу, теоретично щодо неї міг бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Тобто матеріали справи не містять доказів, які б безпосередньо підтверджували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, 26.02.2026, 26.03.2026, 01.05.2026 та 29.05.2026 подала клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Вирішуючи порушене ОСОБА_1 питання, суд апеляційної інстанції ураховує, що справа про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП перебувала у провадженні суду першої інстанції з листопада 2025 року. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 в судові засіданні призначені на 08.12.25, 11.12.2025 та 12.01.2026 відкладалися через неявку останньої. Також суд ураховує, що апеляційний перегляд справи також відкладався за клопотанням ОСОБА_1 27.02.26, 27.03.2026, 01.05.2026. з причин залучення захисника та хвороби дітей. В судове засідання призначене на 29.05.2026 ОСОБА_1 також не з`явилася надавши клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з перебуванням дитини на лікарняному.
Проте, суд відхиляє клопотання, оскільки ОСОБА_1 в четверте не з`явилася в судове засідання, в свою чергу кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку учасника справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.
Обґрунтування невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513434 від 15.11.2025 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; 
- даними актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, під час огляду поліцейськими виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідала обстановці. Від огляду за допомогою приладу Драгер відмовилася про що ОСОБА_1 поставила свій підпис;
- даними направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції від 14.11.2025 з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;
- даними відеозаписів відео реєстратора зі службового автомобіля та відеозаписами з бодікамер поліцейських, повторно переглянутих апеляційним судом, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, момент її зупинки. Спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , її поведінка в ході спілкування з працівниками поліції. Повідомлення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу, а саме наявність інформації про відсутність полісу обов`язкового страхування власників транспортних засобів. Виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та відмова останньої пройти огляд на стан сп`яніння. Також не одноразове повідомлення ОСОБА_1 про те, що алкогольні напої вона вживала після зупинки транспортного засобу до того як працівники поліції підійшли до її автомобіля. 
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та обґрунтованість її притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.10.є Правил дорожнього руху.
Доводи ОСОБА_1 про те, що вона себе обмовила, повідомивши працівникам поліції, що вживала алкогольні напої після зупинки транспортного засобу до спілкування з працівниками поліції, апеляційний суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності. 
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції. Ураховується практика Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване судове рішення не вимагає детальної відповіді на всі доводи висловлені сторонами, воно має дозволяти вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.4 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Калинопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Калинопільського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба