Справа638/3259/25
Провадження № 1-кп/638/911/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року             м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені за № 12024221070001533 від 28.11.2024 відносно:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Ширяєво Ширяївського району Одеської області, з вищою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець ЗСУ, діловод відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи призначений на посаду діловода відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров?я особи. Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до вимог ст. ст. 3, 27, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, 27 листопада 2024 року приблизно о 19 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час конфлікту з останнім, який раптово виник на грунті неприязних відносин, діючи необережно та не передбачаючи настання наслідків у вигляді смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг її передбачити, наніс ОСОБА_8 удар ногою в область живота, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8,9 ребер справа по передній паховій лінії, двох травматичних розривів кореня брижі тонкого кишечнику з ушкодженням гілок брижових судин, розлитого крововиливу в брижу кишечнику, шлунку, які в цілому формують закриту тупу травму черевної порожнини, що призвели в подальшому до смерті ОСОБА_8 .
Сторона обвинувачення наполягала на тому, що у ОСОБА_5 був прямий умисел на на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень та що у його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Так, згідно з інкримінованим ОСОБА_5 обвинуваченням, яке було підтримано прокурором під час судового розгляду, ОСОБА_5 , 27 листопада 2024 року приблизно о 19 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час конфлікту з останнім, який раптово виник на грунті неприязних відносин, маючи прямий умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс останньому удар ногою в область живота, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8,9 ребер справа по передній паховій лінії, двох травматичних розривів кореня брижі тонкого кишечнику з ушкодженням гілок брижових судин, розлитого крововиливу в брижу кишечнику, шлунку, які в цілому формують закриту тупу травму черевної порожнини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/069/1-13/25 від 19.02.2025, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по признаку небезпечності для життя.
Сторона захисту заперечувала наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Оскільки, ОСОБА_5 не наносив удари в життєвоважливі органи потерпілого, не наносив продовжуючих ударів потерпілому. Крім того, ОСОБА_5 відразу після того як його розбудили почав надавати першу медичну допомогу потерпілому, викликав відповідні служби та не покинув місце події. ОСОБА_5 , коли здійснював поштовх ногою в ділянку грудної клітини потерпілого хотів тільки відштовхнути ОСОБА_8 від себе та захистити себе. ОСОБА_5 був тільки після операції та стан його здоров`я не дозволяв наносити сильні удари. У ОСОБА_5 не було умислу нанести тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, а тим паче він не бажав смерті ОСОБА_8 . ОСОБА_5 не міг передбачити, що потерпілий може померти від поштовху ноги в ділянку грудної клітини. Вказані події сталися із-за необережності. Оскільки ОСОБА_9 не передбачав та не міг передбачити наслідки вчиненних дій. Тому сторона захисту вбачає саме склад злочину, як вбивство з необережності, яка кваліфікується ч. 1 ст. 119 КК України.
Вислухавши доводи сторін, дослідивши докази кожен окремо та усі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не було доведено наявності у ОСОБА_5 прямого умислу спрямованого на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Разом з тим є доведеною вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, тобто у вбивстві, вчиненому через необережність.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за вищевказаних встановлених під час судового розгляду обставин, підтверджується наступними доказами:
- фактичними даними показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який під час судового розгляду пояснив, що працював на посаді діловода ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав в одному будинку разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Того дня коли помер ОСОБА_12 події розвивалися в наступному порядку, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. Він теж випив 50 грамів алкоголю о 13.00 год. Конфлікт розпочався з ОСОБА_15 з того, що о 13.30 год. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вирішили відправити його за алкогольними напоями і коли він відмовився ОСОБА_12 почав нецензурно лаятися на його адресу, після чого він пішов на річку, щоб уникнути конфлікту з ОСОБА_16 дорозі, він купив собі булочку та на річці зустрів рибаків. Коли почало темніти десь о 16.00 год. пішов до будинку, де хотів поїсти. Як тільки зайшов до приміщення ОСОБА_12 почав казати навіщо він прийшов і вигоняти його з дому погрожуючи фізичною розправою. ОСОБА_12 висловлювався нецензурною лайкою в його бік. Він попередив ОСОБА_17 , щоб останній до нього не підходив, проте ОСОБА_12 не слухав його та почав наближатися і він, вважаючи, що ОСОБА_12 посягає на його здоров`я, штовхнув його ногою в ділянку грудної клітини, після чого ОСОБА_12 сів на диван. Він хотів відштовхнути від себе ОСОБА_17 , оскільки відчував небезпеку та хвилювався за своє життя. Після цього, він пішов, намагаючись уникнути конфлікту. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 продовжили вживати алкогольні напої, а потім лягли відпочивати. Приблизно з 17.00 години до 19.30 годин ОСОБА_12 спав. Через деякий час, він чув як ОСОБА_13 тягав ОСОБА_17 по дивану та наносив йому удари. Через дві години, його розбудили, бо ОСОБА_12 не подав ознак життя. Він почав робити штучне дихання та масаж сердця, оскільки мав навички надання першої медичної допомоги, що підтверджується відповідним сертифікатом. Він помітив, що у ОСОБА_17 з ротової порожнини йшла біла піна, а тому припустив, що ОСОБА_12 захлебнувся своїми рвотними масами. Після надання першої медичної допомоги він викликав швидку допомогу та поліцію. Також зазначив, що не мав умислу наносити тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_18 та вказує, що це було з необережності, оскільки він не міг передбачити наслідків, що саме від його поштовху ОСОБА_19 помре. Вказував на те, що сила його поштовху була незначна, оскільки він був тільки після операції та стан його здоров`я не дозволял нанести тяжкі тілесні ушкодження.
- фактичними даними показань потерпілої ОСОБА_20 , яка під час судового розгляду пояснила, що ОСОБА_8 був її рідним братом та проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав разом з хлопцями в м. Ізюм, у 2022 році отримав поранення. Брат був неконфліктний, дружелюбний, алкогольні напої вживав, проте алкозалежним не був, в стані алкогольного спяніння агресивним не був. На стан здоров`я не скаржився, хронічних захворювань не мав, тільки мав скаргу, що рука боліла після поранення. Останній раз брата бачила у вересні 2024 року він приїджав у відпустку. Про факт смерті ОСОБА_8 дізналася від ОСОБА_5 . Знає, що брат помер від удару предметом. Потерпіла ОСОБА_20 просить для обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі. 
- фактичними даними показань свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду, що він разов з ОСОБА_22 проживали в будинку, де помер ОСОБА_12 , за два дні до вказаних подій до них підселилися ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , які проживали в одній кімнаті (кухні) разом з ним, а ОСОБА_9 проживав в сусідній кімнаті. Того дня коли помер ОСОБА_12 події розвивалися в наступному порядку, після 17.00. він з ОСОБА_7 та ОСОБА_15 здійснили прийом їжі, випили та лежали на ліжках. ОСОБА_12 перебував в стані алкогольного спяніння. Коли прийшов ОСОБА_9 до їх кімнати, то почав гримати тарілками, щось шукати, на що ОСОБА_12 зробив йому зауваження та почав виганяти з кухні, погрожуючи фізичною розправою, тому між ними почався конфлікт. ОСОБА_9 вийшов, а ОСОБА_12 ліг на ліжко. Після того, як ОСОБА_9 повернувся до їх кімнати, ОСОБА_12 почав підійматися з ліжка. ОСОБА_9 почав попереджувати ОСОБА_17 , що до нього не треба наближатися. В цей момент ОСОБА_9 стояв спиною до нього і обличчям до ОСОБА_17 і він побачив, як ОСОБА_9 піднімає ногу, проте він не бачив чи ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_17 чи вдарив ногою. Після конфлікту, ОСОБА_12 ліг на ліжко та через деякий час почав хрипіти, став білим, йому почали робити штучне дихання та масаж серця. Потім викликали швидку, яка констатувала смерть ОСОБА_24 . Крім того, свідок зазначив, що протягом часу коли вони проживали разом з ОСОБА_15 , останній ніколи не скаржився на стан здоров`я. 
- фактичними даними показань свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що проходив військову службу в АДРЕСА_3 , потім його перевели до м. Ізюм. З ОСОБА_22 був знайомий 3-4 дні до моменту смерті ОСОБА_24 . Він разом з ОСОБА_22 проживали в одному будинку. З ними також проживали ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та ОСОБА_25 ОСОБА_26 була окрема кімната. Зазначив, що ОСОБА_9 постійно словесно конфліктував з усіма. Події відбувалися у вечерній час доби, всі вживали алкогольні напої, чи вживав їх ОСОБА_9 він не бачив. Коли ОСОБА_9 зайшов до їх кімнати ОСОБА_27 почав вставати з дивану. Вони перебували навпроти один одного і ОСОБА_9 наніс удар ногою по центру тулуба ОСОБА_17 , після чого останній сів на ліжко, а ОСОБА_9 вийшов з кімнати. ОСОБА_12 був живий після суперечки ще поїв, ліг спати та став хропіти. Через деякий час, ОСОБА_12 почав хрипіти та всі присутні у будинку почали йому надавати першу медичну допомогу. Хто саме викликав швидку медичну допомогу він не пам`ятає. Також, вказував на те, що ОСОБА_12 після конфлікту з ОСОБА_22 не скаржився на стан свого здоров`я. 
- фактичними даними пояснення експерта, який пояснив що зазначені у висновку експерта тілесні ушкодження не могли бути завдані лише від одного удару ноги чоловіка. Вказані тілесні ушкодження були завданні незадовго до настання смерті потерпілого. Тілесні ушкодження у виді перелому ребер та розриву брижі могли настати від одного удару в ділянку живота верхньої третини. Це коли п`яточна частина стопи діяла на верхню частину живота, а пальці і ступня на грудину. Чи була особа, яка наносила удар у взутті, експерт не зміг надати відповідь, оскільки таке питання в експертизі не ставилося. Щодо питання в яких позах при ударі перебували сторони конфлікту, то експерт зазначив, що вони перебували навпроти один до одного, тобто передніми поверхнями та більш вирогідно стоячі. Також експерт зазначив, що для нанесення вказаних тілесних ушкоджень удар повинен бути достаньої сили та що від удару ноги могли бути завдані такі пошкодження. Якби не було перелому ребер, то тілесні ушкодження могло бути і не від ноги. Хвороб, що спричинь розрив корення брижі не існує. Щоб зламати 8, 9 ребро з права конструкційно треба бити по цетру тулубу. Це був не поштовх, а потужний удар. Оскільки в крові потерпілого виявили етилий спирт 4 проміле, то останній міг і не подавати ознак болю. Крім того, щоб померла особа від розрива корення бріжі треба, щоб пройшло достатньо часу. Не завжди при ударі є синець чи гіматома. Синець може виникнути, як слідство перелому ребер. При реанімаційних діях могли зламати 8, 9 ребро, проте розрива корення брижі від цього точно не може бути.
- фактичними даними висновку експерта № 12-17/069-Із/24 за результатами проведення з 28.11.2024 по 04.02.2025 судово-медичної експертизи судово-медичним експертом Ізюмського відділення ДСУ «Харківське ОБСМЕ» ОСОБА_28 , на підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_8 , 1973 р.н., після проведених необхідних лабораторних досліджень, вивчивши обставини випадку, відповідаючи на поставлені питання, дійшов висновків:
1. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_8 установлені тілесні ушкодження: два садна на лобі справа, синець на передній поверхні грудної клітини справа, є прижиттєвими, уторилися від місцевої дії тупого твердого предмету, незадовго до смерті, стосовно живої людини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в зв?язку з настанням смерті не перебувають. Закритий перелом 8, 9 ребер справа по передній пахвовій лінії, утворилися в результаті дії сили спереду на зад, на переднє-праву поверхню грудної клітини справа, є прижиттєвими, стосовно живої людини, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, по признаку тривалості розладу здоров?я, в зв?язку з настанням смерті не перебувають. Два травматичні розриви кореня брижі тонкого кишечнику з ушкодженням гілок брижових судин, розлитий крововилив в брижу кишечнику, шлунок, які в цілому формують закриту тупу травму черевної порожнини, є прижиттевими, утворилися в результаті не менш ніж одноразової дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, стосовно живої людини, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по признаку небезпечності для життя, та знаходяться в прямому зв?язку з настанням смерті.
2. Смерть гр. ОСОБА_8 , настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , в результаті закритої тупої травми черевної порожнини, яка супроводжувалась розривами кореня брижі тонкого кишечнику, гілок брижових судин, ускладнилась в своїй течії масивною внутрішньою крововтратою. Висновки що до причини смерті підтверджуються наявністю встановлених двох розривів кореня брижі, множинні ушкодження брижових судин, наявність крові в черевній порожнині, малокровіє внутрішніх органів, результатами проведеного судово-гістологічного дослідження.
- фактичними даними висновку експерта № 13/2548-ДМ/24/12-17/69-Із/24 за результатами проведення з 03.12.2024 по 13.01.2025 судово-медичної експертизи лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_29 провівши мікроскопічне дослідженя гітологічних препаратів № 13/2548-ДМ/24/12-17/69-Із/24 від трупа ОСОБА_8 дійшла висновків: вогнищеві крововиливи у жирову тканину брижі. Переважне недокрів?я внутрішніх органів; помірний набряк головного мозку, ділянки гострої альвеолярної емфіземи у легенях. Гідропічна дистрофія печінки. Помірний периваскулярний кардіосклероз. Переважна гіпертрофія міокарду. Зональний макровезикулярний стеатоз печінки. 
- фактичними даними висновку експерта № 12-17/069-Із/25 за результатами проведення з 18.02.2025 по 19.02.2025 судово-медичної експертизи судово-медичним експертом Ізюмського відділення ДСУ «Харківське ОБСМЕ» ОСОБА_28 , який на підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_8 , 1973 р.н., після проведених необхідних лабораторних досліджень, вивчивши обставини випадку, матеріали кримінального провадження № 12024221070001533, відповідаючи на поставлені питання, дійшов до наступних висновків: Встановлені при судово-медичній експертизі у потерпілого гр. ОСОБА_8 , тілесні ушкодження, а саме: синець на передній поверхні грудної клітини справа, закритий перелом 8, 9 ребер справа по передній пахвовій лінії, два розриви кореня брижі тонкого кишечнику з ушкодженням гілок брижових судин, розлитий крововилив в брижу кишечнику, шлунок, утворилися в швидкій послідовності один за одним, в результаті одноразової місцевої дії, тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути стопа в чоботі при нанесені удару, могли виникнути в час та при обставинах на які вказує свідок під час проведення слідчого експерименту за його участі. Утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого гр. ОСОБА_8 , а саме: два садна на лобі справа, при обставинах на які вказує свідок в ході слідчого експерименту, маловірогідно. 
- фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2024 та відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_21 , під час якого свідок пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 проживали військовослужбовці з його військової частини, а саме ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . 27.11.2024 приблизно з 12.00 год. по 17.00 год. він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_34 та ОСОБА_12 перебуваючі в кухні кімнати, що розташована у житловому будинку за вищевказаною адресою почали вживати спиртні напої, а саме горілку, за вказаний період вжили 1,2 літра. В цей час ОСОБА_23 перебував на чергуванні та горілку з останніми не вживав. ОСОБА_23 повернувся до будинку о 17:00 год. та забрав свій спальний мішок після чого знову поїхав на чергування. З 17:00 год. ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_12 залишалися в кухні-кімнаті, а ОСОБА_9 почав бігати по вказаному житловому будинку. Приблизно з 12:00 год. дня між ОСОБА_15 та ОСОБА_22 на грунті особливо неприязних відносин розпочався совесний конфлікт, який тривав упродовж всього дня та закінчився приблизно о 19:00 год. Приблизно о 19:00 год. вечора при вході до кухні-кімнати з правої сторони, де перебувало ліжко на якому знаходився свідок  ОСОБА_21 , далі зліва дещо від центру кімнати знаходилося ліжко, де перебував  ОСОБА_14 , а у дальньому правому куті знаходилося ліжко на якому перебував ОСОБА_35 цей час до кухні-кімнати забіг ОСОБА_9 , який на той час перебував в іншій кімнаті будинку, після чого підбіг до дивану, що у дальньому правому куті від входу шляху, де знаходився ОСОБА_12 та під час того як ОСОБА_12 намагався встати з ліжка із положення сидячи, ОСОБА_9 стоячи обличчям до ОСОБА_12 на відстані приблизно 80-100 см. від нього наніс правою ногою, а саме підошвою правої ноги один удар в живіт ОСОБА_12 , внаслідок чого останній впав на диван на якому до цього перебуав, а ОСОБА_9 вибіг з кухні-кімнати до іншої кімнати будинку. Приблизно через 40 хв. після вказаної події ОСОБА_12 почав крихтіти перебуваючі на вищевказаному дивані, блідніти та втратив пульс. В цей час свідок, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 почали надавати допомогу ОСОБА_12 , а саме проводити непрямий масаж серця, штучну вентиляцію легень. Після чого останні викликали бригаду швидкої медичної допомоги та працівників поліції. По приїзду бригади швидкої медичної допомоги, останніми було констатовано біологічну смерть ОСОБА_36 . Вказані події свідок показував на кухні житлового будинку за вказаною адресою. ОСОБА_21 показав та зафіксував момент нанесення удару ОСОБА_22 ОСОБА_18 та вказав, що ОСОБА_22 ОСОБА_18 був нанесений один удар підошвою правої ноги в живіт. Цього дня окрім вищевказаних осіб більше ніхто в будинку не перебував.
- фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2024 та відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого свідок пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 проживали військовослужбовці, а саме ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . 27.11.2024 приблизно з 12.00 год. по 17.00 год. він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_34 та ОСОБА_12 перебуваючі в кухні, що розташована у житловому будинку за вищевказаною адресою почали вживати спиртні напої. Після чого він разом з  ОСОБА_13 та ОСОБА_15 залишалися на кухні, а  ОСОБА_9 вийшов з кухні та пішов до своєї кімнати. Близько 19:00 год. того ж дня до кухні забіг ОСОБА_9 та підбіг до ОСОБА_12 , який намагався встати з дивану, що розташований у дальньому правому куті від входу до кухні та вдарив його підошвою правої ноги в живіт один раз. Внаслідок чого ОСОБА_12 впав на диван, а ОСОБА_9 вийшов з кухні до іншої кімнати. Вказані події за допомогою статиста у ролі потерпілого ОСОБА_12 відтворив свідок ОСОБА_14 перебуваючі на кухні вказаного будинку, де показував механізм нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_18 з боку ОСОБА_26 зафіксувавши при цьому момент нанесення удару та вказав, що ОСОБА_22 ОСОБА_18 був нанесений один удар при вищевказаних обставинах. Крім того зазначив, що цього дня окрім вищевказаних осіб більше ніхто в будинку не перебував, а ОСОБА_37 з ними не було. Оскільки він весь день перебував на чергуванні та прийшов до будинку тільки ввечері. Також ОСОБА_14 пояснив, що того ж дня приблизно о 19.40 по 20.00 год. ОСОБА_18 стало зле, а саме він почав хрипіти, блідніти та втратив пульс. Після чого свідок, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 почали робити непрямий масаж серця та штучну вентиляцію легень ОСОБА_18 , який перебував на дивані. Після чого останні спустили з дивану на підлогу тіло ОСОБА_12 та продовжили реанімаційні заходи. Оскільки реанімаційні заходи результату не дали, то останні викликали працівників швидкої медичної допомоги, які по приїзду констатували смерть ОСОБА_36 . 
Щодо кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, то суд не погоджується з такою кваліфікацією, виходячи зі встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.
Сталою судовою практикою визначено, що розмежування складів злочинів, передбачених ст. 121 ч. 2 та ст. 119 ч. 1 КК України здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень (постанови Верховного Суду, ухвалені у провадженнях № 51 - 6829 км 18, № 51 - 649 км 18, № 51 - 2941 км 18, № 51 - 1147 км 19, постанови Верховного Суду України, ухвалені у справах № 5 - 8 кс 13, № 5 - 4 кс 15, № 5 - 25 кс 15).
У цьому контексті необхідно ретельно проаналізувати не лише об`єктивні, а й суб`єктивні ознаки складу злочину, оскільки саме суб`єктивна сторона складу злочину становить основний критерій розмежування вбивства через необережність (ст. 119 КК) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК).
Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини – умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваних ним дій (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винуватого, відвернуть настання смерті, однак такий розрахунок є легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути як його власні сили і можливості, так і діяльність інших людей, тощо. Тобто винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.
При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від учинюваних ним дій (бездіяльності), але повинен був і міг би її передбачити, діючи з більшою обачністю.
Аналогічні висновки викладені Верховним судом у постанові у справі № 155/486/21 від 16.03.2023.
З установлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_5 під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 вдарив або штовхнув його ногою в область між животом та грудною клітиною, спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер.
Обвинувачений ОСОБА_5 , як видно з його показань під час судового розгляду кримінального провадження, послідовно твердив, що кримінальне правопорушення вчинив з необережності. Зазначав, що не мав умислу на спричення потерпілому тілесних ушкоджень, а лише штовхнув його ногою в область між животом та грудною клітиною щоб заспокоїти ОСОБА_8 , який поводив себе агресивно в його бік та погрожував фізичною розправою.
Вищевказані обставини також підтверджуються показаннями свідків, які вказували на те, що ОСОБА_12 першим почав наближатися до обвинуваченого, який здійснив один поштовх чи удар в ділянку грудної клітини і після чого відразу покинув місце конфлікту.
За ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі викладеного, згідно вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це необхідно для ухвалення справедливого вироку, захисту прав людини і її основоположних свобод, що покращить становище обвинуваченого.
Сукупність всіх обставин вчиненого діяння, з урахуванням способу, знаряддя злочину, одного нанесеного удару чи поштовху ногою, припинення обвинуваченим протиправних дій та намагання надати першу допомогу, зокрема проведення реанімаційних процедур, перебування на місці події до приїзду швидкої допомоги, про що свідчать покази свідків, вказує на відсутність у ОСОБА_5 умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Отже, з встановлених судом обставин слідує, що ОСОБА_5 не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а вдарив чи штовхнув потерпілого рефлекторно, як відповідь на дії останнього, який першим почав поводитися агресивно та погрожувати йому фізичною розправою. Результатом таких дій ОСОБА_5 стала смерть потерпілого, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.
Отже, в даному конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку з чим дії ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 119 КК із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянина України, з вищою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець ЗСУ, діловод відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк «солдат», має зареєстроване місце проживання у м. Білгород-Дністровський, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. 
За місцем проходження військової служби солдат ОСОБА_5 характеризується як безвідповідальний, недисциплінований та недобросовісний військовослужбовець. Схильний до ігнорування вимог законів, наказів та розпоряджень. Має низький рівень самоорганізації. Не здатний до самостійного прийняття адекватних рішень. 
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується себе з посередньої сторони. Раніше притягавсь до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та за порушення ПДР. Скарг про порушення громадського порядку не надходило. На превентивному обліку за даними ІНП «Цунамі» не перебуває.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття у скоєному та надання допомоги потерпілому.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Також суд ураховує думку потерпілої ОСОБА_20 , яка є сестрою загиблого і наполягала на призначенні обвинуваченому реальної міри покарання. 
Таким чином, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України.
При цьому, на переконання суду, застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, про що просили обвинувачений та його захисник, не буде ґрунтуватися на принципах справедливості та індивідуалізації, не досягне мети покарання та буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.11.2024 по 11.06.2026 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін – тримання під вартою.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України – відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, –
У Х В А Л И В:
Визнати  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. 
Початок строку відбування покарання, яке призначене  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 12.06.2026. 
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою залишити без змін. 
На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.11.2024 по 11.06.2026 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 року арешт майна, а саме на особисті речі ОСОБА_5 : 1) штани зеленого кольору вітрозахисні розміром 52/4, 2) куртка костюма утеплювача L/R вид 2 зеленого кольору, 3) пара зимових берців 45 розміру ТМ «TALAN», 4) мобільний телефон «Infinix Note 12» в корпусі синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
Речові докази:  1) штани зеленого кольору вітрозахисні розміром 52/4, 2) куртка костюма утеплювача L/R вид 2 зеленого кольору, 3) пара зимових берців 45 розміру ТМ «TALAN», 4) мобільний телефон «Infinix Note 12» в корпусі синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1