Справа № 167/578/26
Номер провадження 1-кп/167/84/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 , 
з участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
обвинуваченого      ОСОБА_3 ,
захисника       ОСОБА_4 
прокурора       ОСОБА_5 ,
представника потерпілого     ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12026030590000218, про обвинувачення
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 
в с. Студині Рожищенського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, несудимого, працює трактористом в ТОВ «Щурин-Агро», проживає у АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 1971 Кримінального кодексу України (далі – КК),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 2 ст. 1971 КК, в тому, що 16 квітня 2026 року під час проведення польових робіт поблизу с. Вітоніж Луцького району Волинської області у нього виник умисел направлений на самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером 0724587800:02:002:0679, яка розташована в охоронній зоні прибережної захисної смуги річки Стохід, шляхом її розорювання, для подальшого засівання та вирощування сільськогосподарських культур.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи всупереч вимогам статей 58, 59, 60, 61, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи у користування земельної ділянки, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах, забороняється розорювання земель, а також садівництво та городництво, умисно під час перебування за межами населеного пункту с. Вітоніж Луцького району Волинської області ОСОБА_3 16 квітня 2026 року самовільно зайняв частину земельної ділянки з кадастровим номером 0724587800:02:002:0679 площею 0,4991 га, яка розташована в охоронній зоні прибережної захисної смуги річки Стохід, шляхом здійснення дискування землі та подальшого посіву сільськогосподарських культур.
Внаслідок умисного самовільного зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки охоронної зони – прибережно-захисної смуги річки Стохід площею 0,4991 га завдано шкоди Доросинівській територіальній громаді на суму 3755 грн.
До суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 29 квітня
2026 року в м. Ківерці між прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним  ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_4 .
За змістом угоди про визнання винуватості сторони визнають вищезазначені обставини формулювання обвинувачення і кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 1971 КК як самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, а підозрюваний беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК. 
Сторони узгодили вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2
ст. 1971 КК з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК у виді штрафу в розмірі 1825 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 31025 грн. В угоді про визнання винуватості прокурор зазначив, що з урахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, його відношенні до скоєного, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, готовності понести покарання, добровільного відшкодування завданих збитків та перерахування 40000 грн. благодійного внеску на підтримку Збройних Сил України, що підтверджено документально в суді, а також зважаючи на думку потерпілої, що є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК, є підстави для застосування ст. 69 КК.
У підготовчому судовому засіданні під час провадження на підставі угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на призначення такого покарання, та зазначив, що має можливість сплатити штраф в розмірі 31025 грн. 
Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК, сторони в угоді зазначили і їх розуміють.
Відповідно до частин 6, 7 ст. 474 КПК суд на підставі тверджень сторін переконався в тому, що сторони уклали угоду добровільно і її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать закону, а правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 1971 КК є правильною і передбачає на підставі ч. 4 ст. 469 КПК можливість укладення угоди про визнання винуватості, за умови надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Представник потерпілого ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК, що знайшло підтвердження в судовому засіданні.
Судом роз`яснено обвинуваченому положення норми ч. 4 ст. 474 КПК.
Обставин, які б перешкоджали призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК у виді штрафу, судом не встановлено. На переконання суду, затвердження угоди у цьому провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд. Судовий розгляд кримінального провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини, характер та тяжкість інкримінованого правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, було б недоцільним. Інкримінованим обвинуваченому злочином не спричинено тяжких наслідків для потерпілих чи інших окремих фізичних або ж юридичних осіб. На думку суду, укладена угода відповідає інтересам суспільства в частині узгодженого покарання, не суперечить загальним засадам призначення покарання і є співмірною та достатньою реакцією держави на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення.
Отже, є підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.
Пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставинами є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Арешт, який накладений під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 квітня 2026 року, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК необхідно скасувати.
Питання про речові докази у справі необхідно вирішити згідно з нормою ч. 9
ст. 100 КПК.
На підставі наведеного, керуючись статтями 374, 475 КПК, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2026 року в місті Ківерці між прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК, і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст. 69 КК у виді штрафу в розмірі
1825 (однієї тисячі восьмисот двадцяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 31025 (тридцять одну тисячу двадцять п`ять) гривень.
Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 квітня 2026 року в справі № 158/1649/26 (провадження
№ 1-кс/0158/643/26), – скасувати.
Речові докази: трактор колісний марки «Беларус-82.1» (д.н.з НОМЕР_1 ), трактор колісний марки «Беларус-82.1» (д.н.з НОМЕР_2 ), транспортний засіб марки «Камаз» моделі 45143-013-15 (д.н.з НОМЕР_3 ) з полімерними мішками із вмістом невідомої речовини, свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 – повернути ФГ «Приріст»; трактор колісний марки «Беларус-82.1» (д.н.з НОМЕР_7 ) з дисковою бороною, трактор колісний марки «Беларус-82.1» (д.н.з НОМЕР_8 ) з сівалкою, свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_10 – повернути ТОВ «Щурин-Агро». 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених
ст. 394 КПК, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК.

Суддя:           ОСОБА_1