Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.04.2026  	Справа №607/1460/26 Провадження №2/607/2878/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Грицай К.М., за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д., представника відповідача Мельника Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути із відповідача на користь Товариства заборгованість за Кредитним договором № 1364-7733 від 14.03.2024 у розмірі 37287,50 гривень.
Позов мотивовано тим, що 14.03.2024 сторони уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1364-7733, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15700,00 грн, строк кредитування 300 днів із датою повернення кредиту 21.07.2023, базовим періодом сплати відсотків 30 календарних днів та процентами за користування кредитом протягом базового періоду 1680 грн. 
Через неналежне виконання своїх зобов`язань за договором станом на 09.12.2025 утворилась загальна заборгованість на суму: 92237,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становила 15700,00 грн та за відсотками - 76357,50 грн.
Крім того, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосувати до позичальника програми лояльності до споживачів, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 54950,00 грн за умови погашення позивальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 37287,50 грн., яку просить стягнути з відповідача в користь позивача та судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, який був прийнятий судом, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що договір не відповідає вимогам закону, оскільки у кредитному договорі відсутні істотні умови, встановлені ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», вказані в пунктах: 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. Крім того, вказав, що визначені в п.п. 4.10, 4.15 Договору процентна ставка 2.5%, що є порушенням діючого законодавства; крім того, згідно п. 2.3 даного договору встановлено, що нараховані відсотки за кредитом становлять 11775 грн. і загальна сума до погашення 27475 грн., на що і розраховував відповідач. Оскільки позивач списав заборгованість у сумі 54950 грн., то дана сума повністю покриває 27475 грн. Також, зазначає, що наданими позивачем доказами не підтверджено, що відповідачу було надано договір із всіма істотними умовами, визначеними законом; що відповідач отримав примірник укладеного договору у спосіб, який дозволяє встановити особу отримувача (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»); а також, що відповідачу було вручено підтвердження укладення електронного правочину у вигляді електронного документа чи іншого документа, як вимагає ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно відзиву відповідач стверджує, що договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним, тобто недійсним і його недійсність не потрібно встановлювати в суді. Крім того, просить суд врахувати, що відповідач змушена була брати кредит для лікування в зв`язку із тяжкою хворобою та в даний час відповідач перебуває на стаціонарному лікуванні, на утриманні відповідача є діти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її чоловік перебуває на військовій службі з 04.09.2025р. по теперішній час. Виходячи з вищенаведеного, просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. 

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує з викладених у ньому підстав. 
Представник відповідача - адвокат Мельник Ю.О. у судовому засіданні підтримав поданий ним відзив, вказав, що відповідач не заперечує отримання нею кредиту в сумі 15000 грн від позивача, виконавши вказані на сайті http://creditkasa.com.ua необхідні дії для отримання кредиту та підписала договір ідентифікатором, проте, вона не володіла інформацією, що їй має бути надісланий примірник договору та не отримувала договору на електронну пошту. Також, вказав, що проценти була нараховані за ставкою 2,5%, яка не відповідає вимога закону. Просить відмовити у задоволенні позову. Інших заяв та клопотань суду не заявив. 

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 116 від 01.08.2013, видане Національним банком України. 
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 14.03.2024 в електронній формі уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1364-7733. 
Пунтом 3.11 договору передбачено, що сторони узгодили, що Кредитодавець надсилає (повторно надсилає) Позичальнику підписаний Договір у Особистий Кабінет Позичальника та на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до умов договору відповідач 14.03.2024 отримала кредит у розмірі 15700,00 грн, строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 07.01.2025, перший базовий період сплати відсотків 30 календарних днів, останній календарний день першого базового періоду 12.04.2024, проценти за користування кредитом протягом базового періоду 11775 грн. (п.2.3., 5,3,1., 4.12. договору). 
Порядок та умови надання Кредиту, сплати процентів визначений п.п. 4.1. - 4.19. договору. Згідно п. 4.10. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка 2,50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Знижена процентна ставка - 2,50% ( п. 10.1. договору). 
Згідно пункту 5.1. договору позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю отриманий Кредит та нараховану Кредитодавцем неустойку (якщо така буде нарахована) в останній календарний день Строку кредитування, вказаного у п. 4.12 цього Договору шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. 
У договорі у відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», передбачені істотні умови, встановлені вказані в пунктах: 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів (п.4.7., 4.15., 10.1); 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит (4.13. 4.14.,4.15., 4.16, 4.18.); 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості (п. 12.8.). 
Позичальник ОСОБА_1 підписала договір за допомогою одноразового ідентифікатора С0654 14.03.2024 о 20:13, який був направлений на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3.
Крім цього, відповідно до п.12.14. Договору невід`ємною частиною договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови; Додаток 3 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Графік платежів за договором), які підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
З довідки про перерахування суми кредиту № 1364-7733 від 14.03.2024 вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором № 1364-7733 від 14.03.2024 на платіжну картку НОМЕР_1 в сумі 15700,00 грн. 
Із наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунку заборгованості за кредитним договором №1364-7733 від 14.03.2024, станом на 10.12.2025 наявна заборгованість відповідача у розмірі 92237,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 15700,00 грн та за відсотками - 76537,50 грн. 
Розглянувши справу, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 підтвердив висновок щодо застосування норм права, що належними та допустимими доказами укладання між сторонами договору про надання фінансового кредиту є його підписання особою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст.1056-1 ЦК України).
Згідно змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).
В силу ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Разом із тим, згідно із нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
В силу приписів ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18 та у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 14.03.2024 в електронній формі уклали договір про відкриття кредитної лінії №1364-7733, загальна сума кредиту - 15700,00 грн., даний кредитний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора та факт перерахунку коштів підтверджується доказами, які досліджені судом та не заперечувалось відповідачем.
Суд відкидає заперечення представника відповідача, що відповідач ОСОБА_1 не обізнана зі змістом договору та не отримувала примірник договору на електронну пошту, оскільки підписаними відповідачем умовами договору передбачено, що кредитодавець надсилає (повторно надсилає) позичальнику підписаний договір у особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідачем на спростування доводів позивача та встановлених судом обставин жодних доказів не подано та не заявлялись клопотання про витребування таких доказів. 
Крім того, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.Таким чином, доданий до позову договір є належним та допустимим доказом на підтвердження правовідносин між сторонами у справі.
Суд встановив, що укладений між сторонами вищенаведений договір містить умови, визначені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», тому суд вважає покликання відповідача у відзиві щодо нікчемності договору такими, що спростовані дослідженими судом доказами. 
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) 15700,00 грн., внаслідок чого виникла заборгованість.
Тому, позов в цій частині підлягає до задоволення.
Поряд з тим, суд зазначає, що вимоги про стягнення нарахованих позивачем процентів в сумі 76357,50 грн. підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 
Так, зі змісту позовної заяви убачається, що позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом за період з 14.03.2024 року по 07.01.2025 року. 
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 року денна процентна ставка має становити не більше 2,5%, - з 23.04.2024 року - не більше 1,5%, - з 21.08.2024 року - не більше 1%.
Отже, за період з 15.03.2024 року по 22.04.2024 року проценти, які би мали бути нараховані відповідачу складають 15700,00 грн (40 днів х 2,5%) виходячи із денної ставки відсотків 2,5 %. В свою чергу, починаючи з 23.04.2024 року денна ставка має становити не більше 1,5%, тому за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року розмір процентів становить 28024,50 грн (119 днів х 1,5%); за період з 21.08.2024 по 07.01.2025 року розмір процентів становить 21980,00 грн (140 днів х 1%). Всього, заборгованість по відсоткам становить 65704,50 грн. 
Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача про те, що позивачем були нараховані проценти за користування кредитом з порушеннями вимог Закону України «Про споживче кредитування» та вважає частково обґрунтованим наданий відповідачем розрахунок заборгованості за нарахованими відсотками.
Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 54950,00 грн., а тому, залишок нарахованих та не сплачених відповідачем процентів становить 10754,50 грн., суму яких належить стягнути з відповідача в користь позивача. 
Суд вважає необґрунтованим покликання відповідача, що у зв`язку з тим, що позивач списав заборгованість у сумі 54950,00 грн., то дана сума повністю покриває загальну суму погашення, повідомлену відповідачеві - 27475,00 грн., оскільки суд встановив, що позичальник була ознайомлена із умовами про дату повернення кредиту 07.01.2025 та розміром денної процентної ставки 2,5%, підписавши договір за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі встановлених судом обставин, суд дійшов переконання, що з відповідача підлягає до стягнення розмір заборгованості 26454,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 15700,00 грн та за відсотками - 10754,50 грн, які нараховані в межах строку кредитування. 
Понесені позивачем судові витрати у розмірі 2662,40 грн зі сплати судового збору, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, в силу статті 141 ЦПК України, належить стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно задоволених вимог в сумі 1888,90 грн (2662,40 х 26454,50 / 37287,50) .

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 274, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 26454 (двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 50 коп. заборгованості за кредитним договором № 1364-7733 від 14.03.2024 та 1888 (одну тисячу вісімсот вісімдесят вісім) гривень 90 коп. понесених витрат на сплату судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», адреса: Україна, 01133, місто Київ, бульв. Лесі Українки, будинок 26 , офіс 407, ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 22.04.2026.
Головуючий суддя    	К. М. Грицай