справа № 165/4383/25 
провадження №2/165/368/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді    Ференс-Піжук О.Р.,
з участю секретаря     Король І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 , третя сторона без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -
встановив:
10.12.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя сторона без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 05.01.2024 №165/74/24 присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_2 щомісячно на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 04.01.2024 до досягнення дитиною повноліття. 
Зазначає, що з 24 січня 2024 року здійснюється примусове виконання рішення суду, стягнення аліментів відбувається через Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у виконавчому провадженні №АСВП73953758. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області у справі № 165/658/25 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 28 307 (двадцять вісім тисяч триста сім) гривень 10 копійок.
Зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, за період з 20.02.2025 по 01.12.2025 не сплачено аліменти за 9 місяців 2025 року в загальній сумі 24680,25 грн, а з 02.12.2025 сплачено 7302,39 грн, і відповідно на день подання позову заборгованість становила 17377,86 грн. пеня за прострочення сплати аліментів згідно поданого розрахунку становить 37924,42 грн за період з 01.03.2025 по 06.12.2025, що перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 17377,86 грн, що не перебільшує 100 відсотків заборгованості.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити, у разі неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.30).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштовим зв`язком на зареєстровану адресу проживання, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата. Відповідач не повідомив про причини неявки, правом подати відзив не скористався. 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 05 січня 2024 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). 
На підставі судового наказу 24.01.2024 Ковельським ВДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №АСВП 73953758 (а.с.9).
Згідно з наданих розрахунків заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №АСВП 73953758 за період з 01 січня 2024 року по 30 жовтня 2025 року складає 60064 грн (а.с.8). 
У позові позивач вказує, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області у справі № 165/658/25 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 28 307 (двадцять вісім тисяч триста сім) гривень 10 копійок.
Цивільно процесуальний закон не передбачає обов`язку учасника судового розгляду щодо подання копій судових рішень, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, або заперечень. Законом України «Про доступ до судових рішень» встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.
Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Отже, за наведених у позовній заяві відомостях щодо номеру справи, номеру у ЄДРСР, у суду відсутні перешкоди для з`ясування змісту такого судового рішення та оцінки, встановлених ним обставин.
Оглянувши зміст рішення суд встановив, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області у справі № 165/658/25 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 28 307 (двадцять вісім тисяч триста сім) гривень 10 копійок, а саме пеню нараховано за прострочення заборгованості відповідача за аліментами, нарахованими за період з 01 січня 2024 року по 20 лютого 2025 року.
Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період з 01.03.2025 по 06.12.2025.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Верховний Суд України зробив два правових висновки щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, і саме таким порядком обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів керується позивач при розрахунку пені за несплату аліментів. 
У пізніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України та змінив порядок обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, зазначивши, що неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, тому й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. З урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.
У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) надано роз`яснення щодо, що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості».
У постанові зазначено, що «основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:
«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».
Тлумачення вказаних норм свідчить, що:
загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;
учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.
невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;
стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;
розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;
при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».
Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Згідно з наданим позивачем розрахунком (уточненим), загальна сума неустойки (пені), що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, склала 37924,42 грн. за період з 01 березня 2025 року по 01 грудня 2025 року включно, що беручи до уваги максимальний розмір пені, що становить 100 % простроченого платежу за певний місяць, із врахуванням сплаченої суми аліментів 02.12.2025 року в розмірі 7302,39 (а.с.4), становить 17377,86 грн, яку просить стягнути позивач. 
Натомість, судом встановлено, що позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період з 01.03.2025 по 06.12.2025 (день звернення до суду), яка повинна нараховуватись з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), тобто з 01.04.2025.
Окрім того, розрахунок позивача містить ряд допущених помилок при розрахунку, тому суд його до уваги не бере.
При обчисленні пені суд враховує, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць; прострочення розпочинається з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти.
Враховуючи вищевикладене, суд згідно з таким розрахунком визначає розмір пені за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період 01.03.2025-01.11.2025, ОСОБА_2 , що стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 05.01.2024 №165/74/24, яким присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_2 щомісячно на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 04.01.2024 до досягнення дитиною повноліття, за період з 01 квітня 2025 року (перший день місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти) до 01 грудня 2025 року (період вказаний позивачем в розрахунку). При цьому суд не нараховує пеню за несплату аліментів у листопаді 2025 року, оскільки таке нарахування повинно розраховуватись починаючи з 01.12.2025, що було б поза межами періоду зазначеного позивачем. Крім цього, при розрахунку суд не враховує суми внесені боржником в грудні 2025 року – 7302,39 гривень оскільки такі зараховуються у заборгованість за попередній період, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЛМУ МЮУ наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2024 року по жовтень 2025 року.
Місяць, в якому допущено прострочення платежу	Нарахована сума аліментів за місяць	Прострочена сума аліментів за місяць	Дата початку періоду прострочки (перше число місяця, наступного за місяцем прострочки аліментів)	Дата фактичного погашення (не враховується період прострочки) або станом на 01.12.2025	Сума погашення	Кількість днів прострочки	Розмір пені	
Березень 2025	2742,25	2742,25	01.04.2025	01.12.2025	0	244	6691,09	
Квітень 2025	2742,25	2742,25	01.05.2025	01.12.2025	0	214	5868,42	
Травень 2025	2742,25	2742,25	01.06.2025	01.12.2025	0	183	5018,32	
Червень 2025	2742,25	2742,25	01.07.2025	01.12.2025	0	153	4195,65	
Липень 2025	2742,25	2742,25	01.08.2025	01.12.2025	0	122	3345,55	
Серпень 2025 	2742,25	2742,25	01.09.2025	01.12.2025	0	91	2495,45	
Вересень 2025	2742,25	2742,25	01.10.2025	01.12.2025	0	61	1672,77	
Жовтень 2025	2742,25	2742,25	01.11.2025	01.12.2025	0	30	822,68	
Листопад 2025	2742,25	2742,25	01.12.2025	-	0	0	  	
Всього:	  	  	  	  	  	  	30109,93 грн	

Сукупний розмір пені за період з 01 квітня 2025 року до 01 грудня 2025 року складає 30109,93 грн.
Оскільки позивач пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується.
Сукупний розмір заборгованості за період з 01 березня 2025 року до 30.10.2025 року включно, на яку нараховувалася пеня, складає 21938 грн, із розрахунку 2742,25 грн х 8 міс.=21938 грн. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 21938 грн.
Відповідно до ч. 2 статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Тому, виходячи з вимог частини 1 статті 196 ЦПК України, враховуючи ту обставину, що позивачем надано докази на підтвердження встановлення вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, суд позов задоволює в межах позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача 17377,86 грн пені за період з 01 березня 2025 року до 01 грудня 2025 року за прострочення сплати аліментів, нараховних з 01 березня 2025 по 30 жовтня 2025 включно.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264, 280-282 ЦПК України, на підставі ст. ст.141, 180, 196 Сімейного кодексу України, - суд, 
ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за період з 01 березня 2025 року до 01 грудня 2025 року за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуваних судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 05.01.2024 №165/74/24 в розмірі 17377 (сімнадцять тисяч триста сімдесят сім) гривень 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;
Третя особа на стороні позивач без самостійних вимог: Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 34898111, вул. Кармелюка, 4, м. Ковель, Волинська область.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 12.06.2026 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук