Справа № 203/4640/26
Провадження № 2-о/0203/100/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю. 
при секретарі  - Биченковій Г.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа – Центрально-міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим. Посилаючись на те, що у вказаному місті органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що перешкоджає проведенню державної реєстрації факту смерті матері, а також, що встановлення цього факту необхідно йому для реалізації спадкових прав, заявник просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 05.05.2026 року було відкрито провадження за заявою та призначено її до розгляду в судовому засіданні.
В призначене судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились.
Заявник у своїй заяві просив розглядати справу без його участі.
Заінтересована особа про причини неявки свого представника не повідомила. 
Враховуючи зазначене, положення ст.ст.211,223, ч.2 ст.247, а також строки розгляду справ вказаної категорії, визначені ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч.ч.1,2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. 
Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Пунктом 18 вказаної Постанови роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. 
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:  1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;  2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 Розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
У відповідності до ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.
Згідно ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, вбачається, що до вказаного переліку тимчасово окупованих територій включено всю територію Горлівського району.

Судом встановлено та підтверджується наданою до заяви копією свідоцтва про народження, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ), є матір`ю заявника – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України серії ҐАК НОМЕР_2 ).
Згідно долучених до заяви копій лікарського свідоцтва про смерть, довідки про смерть та свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим.
З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства, оскільки Автономна Республіка Крим відповідно до наведеного вище Переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 є тимчасово окупованою територію, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що позбавляє заявника можливості провести державну реєстрацію факту смерті своєї матері, а також враховуючи, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для подальшої реалізації спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.ст.9,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.4,5,10,11,12,76-80,223,247,258,259,263-268,293,317,430 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Центрально-міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території – задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: РФ, Ленінградська область, Бокситогорський район, ст.Єфимівська, дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті – Україна, Автономна Республіка Крим, м.Сімферополь.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя  С.Ю.Казак