Справа № 991/8352/25
Провадження 2/991/29/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м.Київ 
Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Сікори К.О.,
суддів Литвинко Т.В., Мовчан Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Сичика В.В., Акімової О.В.,
представників позивача - прокурорів САП Батога Р.В., Кожем`яки І.А. ,
Слабковської О.О. ,
представника відповідачів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 адвоката Кєєр О.С.,
представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Лященко А.М.,
представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Гули М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Держави України в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури БАТОГА РОСТИСЛАВА ВІКТОРОВИЧА (01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, 17)
до
ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ),
ОСОБА_7 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ),
ОСОБА_8  (адреса проживання: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ),
про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,
В С Т А Н О В И В :
 
І. Зміст позовних вимог та стислий виклад позиції позивача
 
1.1. 26 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду (надалі - ВАКС) надійшла позовна заява Держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батога Р.В. (надалі - позивач, прокурор) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (надалі - відповідачі), у якій позивач просив визнати необґрунтованими та стягнути в дохід держави активи на суму 7 446 031,27 грн (сім мільйонів чотириста сорок шість тисяч тридцять одна гривня двадцять сім копійок), а саме:
- частину активу вартістю 541 506,68 грн - частину готівкових коштів у розмірі 27 000 доларів США, еквівалент 736 511 грн станом на 31 грудня 2021 року згідно з офіційним курсом НБУ, і стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 541 506,68 грн;
- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 , вартістю 1 350 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 1 350 000 грн;
- дохід, отриманий від продажу активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 - 150 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави дохід від продажу цього активу;
- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , вартістю 2 923 674 грн і стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_5 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 2 923 674 грн;
- автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартістю 1 750 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави цей актив;
- грошові кошти, що надійшли на рахунки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у сумі 730 850,59 грн і стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави цей актив.
1.2. У позовній заяві позивач зазначив, що у ході виконання повноважень, передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ч. 5 ст. 290 ЦПК України, і за результатами опрацювання матеріалів Державного бюро розслідувань (надалі - ДБР) та Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) щодо моніторингу способу життя особи, уповноваженої на виконання функції держави, - ОСОБА_3 , встановлені відомості, що можуть свідчити про набуття необґрунтованих активів. 
Прокурор зазначив, що при співставленні відомостей про доходи і видатки ОСОБА_3 та членів його родини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 упродовж 2020 - 2023 років, а також інформації, зазначеної ОСОБА_3 у його щорічних деклараціях та поясненнях до НАЗК, можна дійти висновку, що законні доходи останнього та членів його родини не дозволяли здійснювати фактично понесені ним видатки.
Зокрема, позивач покликається на те, що ОСОБА_3 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та близькі йому особи, упродовж 2021 - 2023 років набули у власність необґрунтованих активів на загальну суму 7 446 031,27 грн.
Резюмуючи обставини, викладені у позові, з посиланням на додані до нього докази, позивач дійшов наступних висновків:
- ОСОБА_5 придбав автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 , за дорученням ОСОБА_3 , який вчиняв дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження цим автомобілем;
- ОСОБА_3 не міг придбати автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, використовуючи лише свої законні доходи;
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли придбати автомобіль BMW 330I, використовуючи лише свої законні доходи;
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли набути всі грошові кошти, що надійшли на їхні банківські рахунки, використовуючи лише свої законні доходи;
- вартість автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG перевищує законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини на 2 923 674 грн;
- вартість автомобіля BMW 330I перевищує законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини на 1 750 000 грн;
- сума грошових коштів, що надійшли на рахунки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевищує законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини на 730 850,59 грн.
ІІ. Стислий виклад заперечень відповідачів
 
2.1. Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Кєєр О.С. заперечувала проти задоволення цього позову та наголосила на тому, що він ґрунтується на неповному та неналежному розрахунку різниці між вартістю спірних активів і сукупними законними доходами відповідача та членів його сім`ї. На її думку, позивач не провів самостійного повного аналізу первинних документів, а фактично відтворив висновки НАЗК без належної перевірки банківських виписок, декларацій, договорів, актів приймання-передачі та податкових даних. Натомість подані нею висновок експерта № 82/25 від 14 листопада 2025 року та власні розрахунки, виконані на підставі первинних документів, узгоджуються між собою і спростовують наявність необґрунтованих активів.
Адвокат Кєєр О.С. також послалася на ст. 290 ЦПК України, зазначивши, що під час визначення необґрунтованості активів слід враховувати лише співвідношення між вартістю набутого активу та законними доходами особи, зокрема наявними грошовими активами. На її думку, закон не передбачає врахування побутових витрат, витрат на проживання, оренду житла чи комунальних послуг, у зв`язку з чим включення таких сум до розрахунку є безпідставним.
Окремо представник відповідача зауважила, що навіть якщо побутові витрати підлягають дослідженню, позивач визначив їх вибірково та необ`єктивно. Зокрема, щодо операцій із ТОВ « ПАРІМАТЧ» було враховано лише поповнення ігрових рахунків, але проігноровано повернення коштів на банківські картки. На її думку, це призвело до штучного завищення витрат, оскільки ті самі кошти, які поверталися та повторно використовувалися, були помилково враховані як нові витрати. Цю позицію, за твердженням адвоката Кєєр О.С., підтверджує висновок експерта № 82/25.
Щодо витрат на оренду житла та комунальні послуги адвокат Кєєр О.С. зазначила, що вони не підтверджені первинними документами. За її твердженням, банківські виписки не містять відповідних платежів, а відповіді КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «АК «Київводоканал» свідчать про їх відсутність. Крім того, договір оренди від 01 липня 2022 року, за словами відповідача, передбачав сплату орендної плати лише до 01 серпня 2025 року, тому у 2022-2023 роках обов`язку здійснювати такі платежі не було. Відтак розрахунок оренди на підставі технічного паспорта квартири відповідач вважає необ`єктивним.
Щодо готівкових коштів у сумі 27 000 доларів США адвокат Кєєр О.С. зазначила, що відповідач мав реальну фінансову можливість сформувати цей актив станом на 31 грудня 2021 року за рахунок законних доходів, наявних грошових активів та інших підтверджених джерел. На її думку, позивач безпідставно занизив обсяг доступних коштів і помилково дійшов висновку, що можна було накопичити лише 7 149 доларів США. Адвокат Кєєр О.С. також наголосила, що навіть без урахування подарунка в сумі 100 000 грн його доходів і заощаджень було достатньо для накопичення цієї суми. Додатково адвокат Кєєр О.С. наголосила на непослідовності позивача, який визнає одні задекларовані грошові активи, але ставить під сумнів інші, відображені аналогічним чином.
Щодо автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2021 року випуску адвокат Кєєр О.С. зазначила, що ОСОБА_3 мав достатні законні доходи для його придбання станом на 26 квітня 2022 року. На її думку, позивач помилково включив до витрат непідтверджені суми, зокрема витрати на оренду житла, комунальні та інші побутові витрати. Крім того, адвокат Кєєр О.С. акцентувала увагу на суперечності у позиції позивача: придбання автомобіля вважається набуттям необґрунтованого активу, тоді як кошти від його подальшого продажу - законним доходом. Також, на її переконання, зміна позивачем розміру витрат у дебатах на 509 549 грн свідчить про недостовірність первісного розрахунку.
Щодо автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2022 року випуску адвокат Кєєр О.С. зазначила, що позивач не довів ані факту його придбання за кошти відповідача, ані факту набуття за його дорученням. За твердженням відповідача, усі первинні документи - договір купівлі-продажу, платіжні інструкції, акт приймання-передачі - оформлені на ОСОБА_5 , а кошти в сумі 2 923 674 грн були сплачені з його рахунків. Фактичне користування автомобілем членами сім`ї, страхування на ім`я дружини, наявність телефонних номерів у сервісних документах чи дані системи «Безпечне місто» виключно підтверджують лише факт користування транспортним засобом, але не джерело його фінансування. Також адвокат Кєєр О.С. зауважила, що з огляду на короткострокове користування, окреслений автомобіль не підлягав декларуванню.
Щодо автомобіля BMW 330I 2022 року випуску адвокат Кєєр О.С. також наголосила на помилковому та неповному розрахунку позивача. На її переконання, позивач безпідставно включив до витрат непідтверджені суми за оренду та комунальні послуги, а під час дебатів зменшив суму витрат на 903 000,32 грн, що свідчить про відсутність належної перевірки доказів ще на момент подання позову. Адвокат Кєєр О.С. наголосила, що цей автомобіль був придбаний, зокрема, за рахунок 1 500 000 грн, отриманих від продажу VOLKSWAGEN PASSAT, тому фактична доплата становила лише 250 000 грн і покривалася законними доходами подружжя ОСОБА_9 .
Щодо вимоги про стягнення 730 850,59 грн адвокат Кєєр О.С. зазначила, що позивач не довів ані існування такого активу на рахунках відповідачів, ані його походження. Зокрема, спочатку позивач визначав цю суму як математичну різницю між доходами та витратами, а в засіданні 25 травня 2026 року змінив позицію і почав стверджувати, що це повернення коштів з ігрового акаунта ТОВ «ПАРІМАТЧ». Така зміна свідчить про відсутність чіткої та послідовної правової основи позову. Водночас, на її переконання, фактична сума повернень з ігрового акаунта у 2023 році становила 923 531,26 грн, тому заявлена до стягнення сума не відповідає навіть новій версії позивача.
Адвокат Кєєр О.С. наголосила, що (1) позивач не довів ключової обставини у справі - наявності реальної та документально підтвердженої різниці між вартістю спірних активів і сукупними законними доходами відповідача та членів його сім`ї, (2) неодноразове коригування позивачем розрахунків під час розгляду справи свідчить про необґрунтованість позову, а тому в його задоволенні слід відмовити.
2.2. Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Гула М.С. заперечувала проти задоволення цього позову та наголосила на такому.
Адвокат Гула М.С. зазначила, що правова позиція позивача ґрунтується виключно на припущенні про відсутність у ОСОБА_5 достатніх законних доходів для придбання автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG. У зв`язку з цим позивач стверджує, що транспортний засіб нібито був придбаний в інтересах ОСОБА_3 або за рахунок коштів із непідтвердженим походженням. Водночас, за твердженням представника відповідача, позивач не надав належних, допустимих і прямих доказів на підтвердження цих обставин, а його висновки ґрунтуються на припущеннях, вибірковій оцінці доказів і довільному тлумаченні життєвих обставин відповідачів.
Адвокат Гула М.С. звернула увагу, що ОСОБА_5 не є і ніколи не був суб`єктом декларування у розумінні антикорупційного законодавства, не є службовою особою та не зобов`язаний зберігати документи щодо кожного джерела доходу, придбання чи господарської операції. На її думку, позивач безпідставно застосовує до ОСОБА_5 стандарти фінансової прозорості, характерні для суб`єктів декларування, що не відповідає змісту законодавства та природі цивільного процесу.
За твердженням адвоката Гули М.С., позивач безпідставно не враховує доходи дружини ОСОБА_5 , які за період з 2004 по 2024 становили 1 623 982,72 грн, а також формально оцінює сукупний дохід сім`ї без урахування економічної ситуації, інфляційних процесів і зміни купівельної спроможності гривні в різні роки. Також вона зауважила, що просте підсумовування доходів за тривалий період без урахування вартості грошей у відповідні проміжки часу не може бути належною підставою для висновку про недостатність доходів.
Під час розгляду справи ОСОБА_5 послідовно надавав пояснення щодо джерел своїх доходів, зокрема повідомляв про здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної зі здачею в оренду власного нежитлового приміщення, а також із вирощуванням і реалізацією саджанців плодових дерев, квітів і кущових рослин, у тому числі оптовими партіями у м. Бахмут. За твердженням адвоката Гули М.С., ці пояснення підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні повідомив про отримання ОСОБА_5 доходів від реалізації саджанців та рослин і зазначив, що лише від продажу продукції йому за один сезон ОСОБА_5 міг отримувати близько 3 000 доларів США. Представник відповідача наголосила, що свідок також підтвердив продаж продукції іншим особам і на ринках, що свідчить про ширший характер підприємницької діяльності ОСОБА_5 .
На думку адвоката Гули М.С., відсутність повного відображення доходів у податковій звітності сама по собі не свідчить про відсутність фактичних доходів, особливо з урахуванням специфіки дрібної підприємницької діяльності, яка здійснювалася тривалий час. Крім того, вона зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення та втрати майна у м. Бахмут ОСОБА_5 як внутрішньо переміщена особа працював охоронником у ТОВ «Фора», при цьому мав гнучкий графік роботи, що не виключало можливості отримання інших доходів.
Крім того, адвокат Гула М.С. наголосила, що позиція позивача про необхідність оцінювати фінансовий стан сім`ї ОСОБА_5 виключно на підставі офіційних відомостей ДПС є відірваною від реалій економічного життя в Україні. Значна частина підприємницької діяльності, господарських операцій, побутових розрахунків і фактичних доходів населення тривалий час не знаходила повного відображення у податковій звітності, особливо у сфері дрібної торгівлі, приватного господарювання, сільськогосподарської діяльності та готівкових розрахунків. Адвокат звернула увагу, що, виходячи з підходу позивача, сім`я ОСОБА_11 мала б існувати понад 26 років виключно за рахунок офіційно задекларованого доходу 677 594,72 грн, що в середньому становило б близько 529 грн на місяць на одну особу, а це є очевидно нереалістичним.
Щодо придбання автомобіля у березні 2023 року представник відповідача зазначила, що це було реалізацією особистої мети ОСОБА_5 , яка набула для нього особливого значення після втрати житла, майна та бізнесу у м. Бахмут. За її твердженням, з цією метою 17 жовтня 2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_5 отримав 3 000 000 грн зі строком повернення до 31 грудня 2024 року. Надалі 02 жовтня 2024 року ОСОБА_12 надав нотаріально посвідчену заяву про повне повернення коштів за цим договором.
Адвокат Гула М.С. зауважила, що висновок експерта від 01 травня 2026 року щодо договору позики не усуває сумнівів, а навпаки породжує додаткові питання щодо його достовірності та обґрунтованості. На думку сторони відповідача, висновок про виконання підписів і рукописних записів після грудня 2024 року суперечить фактичним обставинам справи, оскільки вже станом на 02 жовтня 2024 року існувала нотаріально посвідчена заява позикодавця про повне повернення коштів. Представник відповідача наголосила, що твердження про укладення договору позики після фактичного виконання зобов`язань за ним є нелогічним і позбавленим практичного сенсу. Крім того, вона звернула увагу на відсутність будь-якого раціонального мотиву для створення такого документа заднім числом, його добровільного подання до суду та подальшого направлення на експертизу.
Також адвокат Гула М.С. зазначила, що під час проведення експертизи були допущені істотні порушення, зокрема безпідставно виключено з дослідження документи за 2022 рік, тобто періоду, до якого належить спірний договір. Крім того, на думку сторони відповідача, порушення були допущені і при призначенні судової експертизи, що ставить під сумнів допустимість висновку експерта як доказу у справі.
Адвокат Гула М.С. наголосила на вибірковому підході позивача до оцінки доказів щодо придбання автомобіля. Так, 22 березня 2023 року між ТОВ «Автомобільний дім Атлант» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а 27 березня 2023 року ОСОБА_5 здійснив оплату за цим договором. Водночас позивач посилається на зарахування 50 000 грн на платіжну картку ОСОБА_3 із призначенням платежу як повернення передоплати за автомобіль. На думку представника відповідача, саме по собі повернення передоплати після укладення та виконання договору купівлі-продажу є нелогічним, оскільки передоплата зазвичай зараховується в рахунок загальної вартості товару. Відтак така передоплата могла стосуватися іншого договору та не бути пов`язаною з правовідносинами між ОСОБА_5 і ТОВ «Автомобільний дім Атлант». Крім того, ОСОБА_3 і раніше мав у власності автомобілі марки Volkswagen, зокрема Passat.
Щодо актів виконаних робіт представник відповідача зазначила, що вони містять підпис ОСОБА_5 , який підтвердив відсутність претензій до виконаних робіт, і стверджує, що цей підпис виконаний ним особисто. Матеріали справи не містять жодного належного доказу, зокрема висновку почеркознавчої експертизи, який би спростовував справжність такого підпису. Відтак твердження позивача про те, що підпис нібито виконаний іншою особою, є лише припущенням. Разом з тим, навіть якщо ОСОБА_3 в окремих випадках за дорученням ОСОБА_5 забирав автомобіль або доставляв його до сервісних установ, це не свідчить про належність автомобіля ОСОБА_3 чи його дружині.
Також, за твердженням адвоката Гули М.С., безпідставними є доводи позивача про відсутність у сервісних документах номера телефону ОСОБА_5 , оскільки з актів вбачається наявність саме його номера телефону, тоді як номер ОСОБА_3 зазначений лише одноразово.
Щодо страхування транспортного засобу представник відповідача зауважила, що позивач акцентує увагу лише на полісі обов`язкового страхування, оформленому дружиною брата відповідача, водночас ігноруючи договори добровільного страхування КАСКО, укладені безпосередньо ОСОБА_5 на тривалий період користування автомобілем. За її твердженням, автомобіль був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договорами КАСКО на періоди з 07.04.2023 по 06.04.2024 та з 07.04.2024 по 06.04.2025, де страхувальником виступав ОСОБА_5 . На думку сторони відповідача, це підтверджує належність і фактичне використання автомобіля саме ОСОБА_5 , а оформлення полісу обов`язкового страхування іншою особою пояснюється лише допомогою в оформленні документів.
Стосовно довідки ОСББ про паркування автомобіля на паркомісці за адресою проживання двоюрідного брата ОСОБА_3 представник відповідача зазначила, що будинок, поруч із яким проживав ОСОБА_5 , постраждав унаслідок ракетного обстрілу, після чого ОСОБА_5 орендував паркомісце в будинку брата для збереження майна. На її думку, ця обставина не свідчить про набуття ОСОБА_3 права власності на автомобіль чи права розпорядження ним.
Щодо банківських виписок адвокат Гула М.С. звернула увагу, що позивач не надав жодних доказів руху коштів за рахунками ОСОБА_5 , натомість подав виписки АТ «Ощадбанк» щодо іншої особи, яка не є учасником цієї справи. Відтак твердження про фінансову неспроможність ОСОБА_5 придбати транспортний засіб, на її думку, є голослівними.
Щодо даних системи «Безпечне місто» адвокат Гула М.С. зазначила, що позивач надав лише вибіркові витяги, а не повну інформацію про переміщення транспортного засобу. Представник відповідача наголосила, що з наданих самою стороною позивача матеріалів вбачається фіксація автомобіля у Солом`янському районі м. Києва, зокрема поблизу місця проживання ОСОБА_5 , що спростовує доводи позивача про відсутність автомобіля в цьому районі. Крім того, версія позивача про нібито використання автомобіля ОСОБА_3 для поїздок на роботу у вихідні дні та в проміжку часу з 12:00 до 14:00, за твердженням адвоката, не узгоджується з графіком роботи останнього як працівника правоохоронного органу.
Крім того, твердження позивача про постійне користування автомобілем ОСОБА_3 , за позицією адвоката ОСОБА_13 , спростовуються також з огляду на правила декларування. На її думку, навіть у разі прийняття позиції позивача щодо епізодичного користування автомобілем у 2023 таке користування могло становити 126 днів, а у 2024 - 58 днів, що не утворює обов`язку декларування. Крім того, матеріали справи не містять доказів користування автомобілем ОСОБА_3 станом на 31.12.2023 року.
Отже, на думку сторони відповідача, позивач не довів незаконність походження коштів, фіктивність договору позики, а також факт набуття чи постійного користування спірним автомобілем ОСОБА_3 . У зв`язку з цим позовні вимоги, за твердженням адвоката Гули М.С., ґрунтуються виключно на припущеннях, вибірковому тлумаченні доказів і недоведених логічних висновках, що не є належною підставою для їх задоволення.
ІІІ. Заяви, клопотання сторін, інші процесуальні дії у справі
 
3.1. Ухвалою від 20 серпня 2025 року суд задовольнив заяву прокурора САП Батога Р.В. про забезпечення позову, наклав арешт на актив, який є предметом спору, а саме: автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартістю 1 750 000 грн, державний номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , і належний на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
У ході проведення розгляду цієї цивільної справи представники позивача повідомили суд, що ухвала про забезпечення позову виконана, захід забезпечення позову не скасовано.
3.2. 26 серпня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї цивільної справи визначено колегію суддів ВАКС у складі: головуючого судді Сікори К.О., суддів Литвинко Т.В., Мовчан Н.В.
Ухвалою ВАКС від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 вересня 2025 року.
3.3. 24 вересня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли клопотання від представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про продовження відповідачам та їх представнику процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до 30 вересня 2025 року включно.
Ухвалою ВАКС від 25 вересня 2025 року частково задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву до 26 вересня 2025 року включно.
29 вересня 2025 року до ВАКС надійшли відзиви від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. та представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. на позовну заяву Держави Україна в особі прокурора САП Батога Р.В. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , датовані 26 вересня 2025 року.
3.4. Ухвалами ВАКС від:
- 29 вересня 2025 року частково задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. та клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про витребування доказів у ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» та ДПС України.
На виконання окресленого рішення 14 жовтня 2025 року до ВАКС надійшов лист-повідомлення ДПС України, у якому надано відомості з Державного реєстру про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів фізичних осіб за період з І кварталу 1998 року по серпень 2025 року, а саме: ОСОБА_14 (податковий номер НОМЕР_9 ) отримала загальний дохід у сумі - 11 468, 63 грн, ОСОБА_15 (податковий номер НОМЕР_10 ) отримав загальний дохід у сумі - 327 998,85 грн, ОСОБА_16 (податковий номер НОМЕР_11 ) отримав загальний дохід у сумі - 14 547,49 грн (сума виплаченого доходу з 1998 року по 2003 рік включено) та 219 575,42 грн, ОСОБА_17 (податковий номер НОМЕР_12 ) отримала загальний дохід у сумі - 28 054,95 грн (сума виплаченого доходу з 1998 року по 2003 рік включено) та 9 779,87 грн. Крім того, у цьому листі зазначено, що станом на 07 жовтня 2025 року, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС, відсутні відомості щодо декларування доходів ОСОБА_14 (податковий номер НОМЕР_9 ), ОСОБА_15 (податковий номер НОМЕР_10 ), ОСОБА_16 (податковий номер НОМЕР_11 ), ОСОБА_17 (податковий номер НОМЕР_12 );
- 14 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про витребування доказів у Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області;
На виконання окресленого рішення 28 жовтня 2025 року до ВАКС надійшов лист-повідомлення ГУ ДПС у Донецькій області, у якому зазначено, що у розпорядженні ГУ ДПС немає довідки про право ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на отримання доходу від податкового агента без утримання податку;
- 10 листопада 2025 задоволено клопотання начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді ОСОБА_18 про витребування доказів у ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_5 .
На виконання окресленого рішення (1) адвокат Гула М.С. 19 листопада 2025 року надала договір позики від 17 жовтня 2022 року, (2) 24 листопада 2025 року до ВАКС надійшов лист-повідомлення ПрАТ «ВФ Україна», у якому зазначено, що у період часу з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2024 року абонентські номери: НОМЕР_13 , НОМЕР_14 обслуговувались знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», тому визначити абонентів в користуванні яких знаходились вказані телефонні номери, немає можливості. Разом з тим, надана інформація про перебування терміналів зв`язку у зоні дії певних базових станцій.
3.5. 26 вересня 2025 року представник позивача - прокурор Батіг Р.В. звернувся до суду із клопотанням про приєднання додаткових доказів до матеріалів окресленого позовного провадження, а саме додаткових відомостей щодо транспортних засобів, які є предметом спору.
09 жовтня 2025 року до ВАКС надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про виклик для допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 
14 жовтня 2025 року (a) до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про залишення позовної заяви без руху, (b) у ході проведення підготовчого судового засідання представник позивача - прокурор Батіг Р.В. звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог в частині проведення обрахунків активів, які є предметом спору.
Тоді ж, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати (1) відмовив у задоволенні заяви адвоката Кєєр О.С. про залишення позовної заяви без руху, (2) заяву представника позивача задовольнив та долучив зазначені уточнення до матеріалів судового провадження.
Ухвалою ВАКС від 17 листопада 2025 року було, серед іншого, (1) задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про виклик для допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , (2) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 листопада 2025 року.
У судовому засіданні 19 січня та 25 лютого 2026 року було допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відповідно.
3.6. 19 листопада 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли клопотання від представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про (1) долучення додаткових доказів до матеріалів окресленого позовного провадження, а саме копії висновку експерта №82/25 від 14 листопада 2025 року за результатами проведення судової економічної експертизи, (2) долучення додаткових прояснень щодо розрахунків експерта у ході проведення експертизи №82/25 від 14 листопада 2025 року.
19 листопада 2025 року у ході проведення судового засідання, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати задовольнив клопотання адвоката Кєєр О.С. про долучення додаткових доказів та пояснень до матеріалів судової справи.
3.7. 21 листопада 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про повернення договору позики від 17 жовтня 2022 року, який вона надала на виконання ухвали ВАКС від 10 листопада 2025 року.
04 грудня 2025 року суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовив у задоволенні цієї заяви адвоката Гули М.С.
3.8. 26 листопада 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про долучення додаткових доказів до матеріалів окресленого позовного провадження, а саме пояснення щодо витрат та доходів родини ОСОБА_3.
3.9. 27, 28 листопада та 01, 02 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли клопотання представника відповідачів ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С., представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. та представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лященко А.М. про відкладення призначених на 03, 11 та 17 грудня 2025 року судових засідань.
3.10. 03 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли заяви представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. та представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про відвід колегії суддів від розгляду зазначеного цивільного позову.
Тоді ж, суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні цих заяв представників відповідачів.
3.11. У ході проведення судового засідання 03 грудня 2025 року представник позивача - прокурор САП Слабковська О.О. звернулась до суду із клопотанням про призначення технічної експертизи документів (договору позики від 17 жовтня 2022 року).
04 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. на клопотання представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О. про призначення технічної експертизи документів (договору позики від 17 жовтня 2022 року).
Ухвалою ВАКС від 04 грудня 2025 року клопотання представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О. про призначення технічної експертизи документів було задоволено.
Постановою АП ВАКС від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. було залишено без задоволення, а ухвалу ВАКС від 04 грудня 2025 року без змін.
3.12. У ході проведення судового засідання 04 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Гула М.С. звернулась до суду із заявою про відвід колегії суддів.
Суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати залишив цю заяву без розгляду, позаяк відвід було заявлено з мотивів, що вже були предметом розгляду суду.
3.13. 05 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лященко А.М. про відвід колегії суддів.
Тоді ж, у порядку письмового провадження суд постановив ухвалу, якою (1) визнав необґрунтованою заяву представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лященко А.М. про відвід колегії суддів, (2) передав цю заяву про відвід разом з матеріалами справи № 991/8352/25 до управління документообігу та організаційного забезпечення апарату ВАКС для визначення у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді, який має вирішити питання про відвід.
09 грудня 2025 року суддя ВАКС Ткаченко О.В. постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лященко А.М. про відвід колегії суддів.
3.14. 11 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшло два клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про відкладення судового засідання, призначеного на 11 грудня 2025 року.
3.15. 12 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про уточнення повідомленої нею у ході судового засідання інформації про практику ВАКС щодо витребування інформації у ТОВ «ПАРІМАТЧ».
3.16. 15 грудня 2025 року до ВАКС надійшла заява представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про відвід колегії суддів від розгляду цивільного позову.
16 грудня 2025 року у порядку письмового провадження суд постановив ухвалу, якою окреслену заяву про відвід було залишено без розгляду.
3.17. 17 грудня 2025 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про долучення до матеріалів справи додаткових документів.
3.18. Ухвалою ВАКС від 17 грудня 2025 року було задоволено клопотання адвоката Кєєр О.С. про витребування доказів, які перебувають у розпорядженні ТОВ «ПАРІМАТЧ» (код ЄДРПОУ 43363902), а саме інформації про наявність у ОСОБА_3 ігрового (клієнтського) рахунку у ТОВ «ПАРІМАТЧ», а також відомостей про проведені фінансові операції по ньому.
На виконання зазначеного рішення 22 січня 2026 року до ВАКС надійшов лист-повідомлення ТОВ «ПАРІМАТЧ», у якому зазначено, що (1) 14 березня 2023 року набрав чинності Указ Президента України № 145/2023 від 10 березня 2023 року, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Відповідно до цього рішення до ТОВ «ПАРІМАТЧ» застосовано санкції, зокрема у вигляді блокування активів, а також блокування інтернет-провайдерами доступу до вебресурсів і сервісів, розміщених на доменах та субдоменах https://pm.ua, а також до інших вебресурсів і сервісів, що забезпечують доступ до порталу підсанкційної особи, товарного знака, його графічного відтворення, а також вебресурсу чи сервісу, аналогічного або ідентичного за змістом. У зв`язку із запровадженням санкційних обмежень, зокрема блокуванням банківських рахунків і вебресурсів, ТОВ «ПАРІМАТЧ» припинило операційну діяльність 10 березня 2023 року. Отже, користування сайтом pm.ua з цієї дати стало неможливим; (2) за результатами перевірки встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито ігровий рахунок № НОМЕР_15 , зареєстрований на сайті pm.ua 16 грудня 2022 року, (3) за період користування послугами з 16 грудня 2022 року по 10 березня 2023 року ОСОБА_3 здійснено поповнення ігрового рахунку на загальну суму 1 824 951 грн, а також виведення коштів з ігрового рахунку на загальну суму 1 415 996 грн, тобто організатором азартних ігор проведено виплати за замовленням гравця, (4) станом на 10 березня 2023 року залишок коштів на ігровому рахунку ОСОБА_3 становив 71,23 грн.
28 січня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. щодо листа ТОВ «ПАРІМАТЧ».
3.19. 24 грудня 2025 року до ВАКС надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про погодження додаткового часу для проведення технічної експертизи документів, призначеної ухвалою ВАКС від 04 грудня 2025 року.
3.20. 12 січня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли (1) заява представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_16 від 06 червня 2022 року, (2) додаткових пояснень представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С.
Тоді ж, у ході проведення судового засідання, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати долучив окреслені документи адвокатів Кєєр О.С. та Гули М.С. до матеріалів цивільної справи.
3.21. 14 січня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О.
19 січня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли (1) заперечення представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С. на додаткові пояснення представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О., (2) додаткові пояснення представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С., (3) додаткові пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С.
3.22. 20 січня 2026 року до ВАКС надійшло клопотання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Малєй О., Ткаченко І. від 24 грудня 2025 року, відповідно до якого експерти встановили недостатність матеріалів, необхідних для проведення експертизи, у зв`язку з чим заявили клопотання про необхідність надати: (1) порівняльні зразки документів - оригінали достовірно датованих документів, в яких містяться рукописні записи та підписи, виконані пастами кулькових ручок, такими ж за кольором та відтінком, як і в досліджуваних записах та підписах за період часу з жовтня 2022 року по дату, яка визначається з обставин справи - у відокремленому («розшитому») від матеріалів справи вигляді; (2) дозвіл ініціатора експертизи (суду) на вирізання штрихів реквізитів документів та фрагментів паперу у всіх наданих (досліджуваному та порівняльних) документах.
У ході судового засідання 25 лютого 2026 року представник - позивача прокурор Слабковська О.О. надала до суду низку запитуваних експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у клопотанні від 24 грудня 2025 року документів.
Ухвалою ВАКС від 27 лютого 2026 року клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України було задоволено.
Листом № 991/8352/25/6534/2026 від 02 березня 2026 року ВАКС було направлено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України окреслені у клопотанні експертів від 24 грудня 2025 року документи.
3.23. 02 березня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кєєр О.С., а саме таблиця доходів та витрат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за 2021-2023 роки, яке є доповненням до раніше наданих нею письмових пояснень від 26 листопада 2025 року.
3.24. 04 березня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О., сформовані за результатами опрацювання інформації, отриманої від ПрАТ «ВФ Україна», щодо місцезнаходження абонентів ОСОБА_3 (тел. НОМЕР_13 ), ОСОБА_4 (тел. НОМЕР_17 ), ОСОБА_5 (тел. НОМЕР_18 ) на момент кожного з`єднання з прив`язкою до базових станцій та адрес їх розташування, а також за результатами її зіставлення з відомостями камер відеоспостереження системи «Безпечне місто» щодо пересування автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_19 , територією міста Києва з урахуванням інформації, наведеної в лівій частині кожної фотографії, із переліком усіх зафіксованих за день адрес, що відображено у відповідних фототаблицях.
Ухвалою ВАКС від 04 березня 2026 року було зупинено провадження у цій цивільній справі до проведення призначеної ухвалою ВАКС від 04 грудня 2025 року технічної експертизи документів.
3.25. 15 травня 2026 року до ВАКС надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 10345/25-34.3/ 10346/25-34.3 від 01 травня 2026 року за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів.
Того ж дня (1) до ВАКС надійшов лист представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О., у якому вона просила вирішити питання про поновлення провадження у цивільній справі за позовом прокурора САП Батога Р.В. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, (2) ухвалою ВАКС було поновлено провадження у цивільній справі за позовом Держави в особі прокурора САП Батога Р.В. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави та призначено судове засідання на 25 травня 2026 року о 08 годині 00 хвилин.
3.26. 25 травня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшли клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. про виклик для надання усних пояснень щодо висновку № 10345/25-34.3/ 10346/25-34.3 від 01 травня 2026 року судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Малєй О.С. та Ткаченко І.М., а також письмові заперечення на окреслений висновок експертів.
У ході судового засідання 25 травня 2026 року суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовив у задоволенні цього клопотання адвоката Гули М.С., деталізовано роз`яснивши мотиви такого рішення, а також долучив до матеріалів справи письмові заперечення останньої.
3.27. 26 травня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - прокурора САП Слабковської О.О. про розподіл судових витрат, у якому вона просила стягнути із відповідачів ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (код ЄДРПОУ: 45252419, IBAN UA408201720343120001000004198 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) понесені судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 80 609 (вісімдесят тисяч шістсот дев`ять) грн 76 коп.
Тоді ж, до ВАКС через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. надійшли (1) заява про повернення договору позики від 17 жовтня 2022 року, який вона надала на виконання ухвали ВАКС від 10 листопада 2025 року, (2) клопотання відповідача ОСОБА_5 про повернення до підготовчого провадження та призначення повторної комплексної судової технічної експертизи документів.
У ході судового засідання 26 травня 2026 року суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовив у задоволенні заяви адвоката Гули М.С. про повернення оригіналу документа (договору позики від 17 жовтня 2022 року) та клопотання відповідача ОСОБА_5 про повернення до підготовчого провадження, деталізовано роз`яснивши мотиви такого рішення.
3.28. 28 травня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. надійшла заява відповідача ОСОБА_5 про відвід колегії суддів від розгляду цивільного позову.
01 червня 2026 року до ВАКС через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Гули М.С. надійшло клопотання про передачу заяви відповідача ОСОБА_5 про відвід колегії суддів від розгляду цивільного позову іншому складу суду ВАКС для її вирішення.
Суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати залишив ці заяви без розгляду, позаяк відвід було заявлено з мотивів, що вже були предметом розгляду суду.
IV. Позиції сторін
 
4.1. Під час розгляду справи по суті представники позивача - прокурори САП Батіг Р.В., Кожем`яка І.А. та Слабковська О.О. висловили консолідовану позицію, якою підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просили задовольнити позов у повному обсязі.
Під час виступу у дебатах представник позивача - прокурор САП Слабковська О.О., не змінюючи розміру позовних вимог, з посиланням на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні, зазначила, що з урахуванням інформації, отриманої від ТОВ «ПАРІМАТЧ», вона вирахувала з видатків подружжя ОСОБА_3 суми, які були зараховані назад на картку ОСОБА_3 у 2022, 2023 роках.
4.2. Представники відповідачів - адвокати Кєєр О.С. і Гула М.С. під час розгляду справи по суті і у судових дебатах заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, наведені у відзивах, і вказуючи на безпідставність і недоведеність позовних вимог прокурора.
4.3. Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились.
V. Мотиви суду
 
5.1. Заслухавши доводи представників позивача та відповідачів, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, що мають значення для вирішення позовної заяви, суд дійшов таких висновків.
5.2. Правове регулювання
 
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, за своєю волею та незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не встановлено законом або якщо незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, що перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
У справах про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести в позові фактичні дані, що підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів і законними доходами цієї особи. У разі якщо суд визнає зазначені обставини достатньо доведеними на підставі доказів, поданих позивачем, обов`язок спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України).
Особливості позовного провадження у справах цієї категорії визначені главою 12 ЦПК України (ст. 290-292 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 290 ЦПК України позов про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави подається прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, який також здійснює представництво інтересів держави в суді.
Такий позов може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені в ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула такі активи за дорученням зазначеної особи або щодо яких така особа може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України).
У постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 991/366/22 Верховний Суд зазначив, що фактичне володіння активами через третіх осіб «за дорученням» у розумінні ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України свідчить про відносини, відмінні від цивільно-правових відносин довірителя і повіреного; означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту такого набуття; може бути встановлене на підставі сукупності непрямих ознак, які дають підстави дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а останній отримує вигоду від набутого активу. Водночас можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, означає можливість контролювати відповідне майно через неформалізоване право розпорядження, зокрема шляхом фактичного визначення його подальшої долі як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено право власності. Таке поняття тлумачиться ширше, ніж складова права власності, передбачена ст. 16 ЦК України.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України для цілей глави 12 цього Кодексу особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені п. 1 та підп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо активів, набутих після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» № 263-ІХ від 31 жовтня 2019 року, якщо різниця між їх вартістю та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на день набрання чинності цим Законом, але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 КК України.
Закон № 263-ІХ від 31 жовтня 2019 року набрав чинності 28 листопада 2019 року.
Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 липня 2019 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 007 грн. Отже, мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами особи для пред`явлення такого позову становить 1 505 250 грн.
Кримінальна відповідальність за ст. 368-5 КК України встановлена за набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більш ніж на 3 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб перевищує її законні доходи станом на день пред`явлення позову.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році становив 3 028 грн.
Таким чином, у порядку цивільного судочинства підлягає розгляду спір щодо активів, різниця між вартістю яких та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуває в межах від 1 505 250 грн до 9 084 000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України під активами слід розуміти грошові кошти, у тому числі готівкові кошти, кошти на рахунках чи електронних гаманцях, у банках, інших фінансових установах, у небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей або на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, а також інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 3 ст. 290 ЦПК України для визначення вартості активів застосовується вартість їх набуття, а в разі безоплатного набуття або набуття за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, - мінімальна вартість таких чи аналогічних активів на дату набуття.
Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема з джерел, визначених п. 7, 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). До таких джерел належать, зокрема, заробітна плата, грошове забезпечення, доходи за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, соціальні виплати, субсидії у грошовій формі, а також інші доходи. До законних доходів також належать наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, зокрема готівкові кошти, кошти на банківських рахунках або на зберіганні в банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, кошти, не сплачені третіми особами, строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних банківських металах.
За змістом ч. 1 ст. 291 ЦПК України суд визнає активи необґрунтованими, якщо на підставі поданих доказів не встановлено, що ці активи або кошти, необхідні для їх придбання, були набуті за рахунок законних доходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 292 ЦПК України якщо суд відповідно до ст. 291 цього Кодексу визнає необґрунтованими частину активів, в дохід держави стягується частина активів відповідача, яка визнана необґрунтованою, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість.
У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів (ч. 3 ст. 292 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЦПК України у справах цієї категорії суд ухвалює рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно із сукупністю доказів іншої сторони.
Отже, у цій категорії справ законом установлено стандарт доказування у вигляді переваги більш переконливих доказів. Ідеться про стандарт переваги більш вагомих доказів, за якого тягар доказування вважається виконаним, якщо доведено, що ймовірність існування спірного факту є вищою, ніж ймовірність протилежного.
Термін «більша переконливість доказів», ужитий у національному законодавстві, означає наявність розумних підстав вважати, що певний факт скоріше мав місце, ніж ні. Цей стандарт вимагає від суду зіставлення доказів, поданих позивачем і відповідачем.
Принцип змагальності, закріплений у ст. 12 ЦПК України, передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не зобов`язує суд вважати доведеною будь-яку обставину лише з огляду на твердження сторони. Така обставина має бути доведена настільки, щоб з урахуванням поданих доказів висновок про її існування був більш вірогідним, ніж протилежний.
За загальним принципом диспозитивності, визначеним ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
У цій категорії справ обов`язок доведення обґрунтованості активів, тобто спростування їх необґрунтованості, покладається на відповідача за наявності двох умов: достатньої доведеності зв`язку активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та доведеності наявності визначеної ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів і законними доходами цієї особи.
З урахуванням наведених положень закону та обставин справи суд вважає за необхідне встановити:
- чи є відповідачі особами, визначеними ч. 4 ст. 290 ЦПК України, до яких може бути пред`явлений позов про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;
- чи було набуто актив, необґрунтованість якого стверджує позивач, в один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме:
1) особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність;
2) іншою фізичною або юридичною особою за дорученням такої особи, або чи може особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прямо чи опосередковано вчиняти щодо такого активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним;
- чи пред`явлено позов щодо активів, передбачених ч. 2 ст. 290 ЦПК України. Якщо так, то чи є актив необґрунтованим повністю чи у певній частині.
У зв`язку з цим суд оцінює надані сторонами докази та послідовно надає висновки щодо кожного із зазначених питань.
5.3. Щодо суб`єкта, до якого може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів.
 
Позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України).
Відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з наказами Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (надалі - ДСР) ОСОБА_3 з 01 січня 2021 року обіймав такі посади:
- № 218 о/с від 24 липня 2020 року - посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві;
- № 192 о/с від 16 червня 2021 року - посаду заступника начальника 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві;
- № 3 о/с від 05 січня 2022 року - посаду головного оперуповноваженого 1-го відділу (супроводження особливо важливих кримінальних проваджень в органах державної влади) 5-го управління (супроводження особливо важливих справ);
- № 105 о/с від 19 березня 2022 року - посаду заступника начальника 6-го відділу (оперативного прикриття та захисту свідків, інших учасників кримінального судочинства) 3-го управління (розвідувально-аналітичне);
- № 217 о/с від 26 травня 2022 року - посаду головного оперуповноваженого 1-го відділу (супроводження особливо важливих кримінальних проваджень в органах державної влади) 5-го управління (супроводження особливо важливих справ);
- № 488 о/с від 07 листопада 2022 року- посаду заступника начальника 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві; 
- № 507 о/с від 29 серпня 2023 року - посаду начальника 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві (т. 3 а.с. 41-51).
Відтак ОСОБА_3 , з 01 січня 2021 року, послідовно обіймаючи посади поліцейського - від старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 5-го відділу до начальника 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, і щодо його активів, за наявності передбачених законом умов, може застосовуватись механізм визнання активів необґрунтованими і стягнення їх у дохід держави.
20 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом № 93 (т. 2 а.с. 102-103). Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є двоюрідними братами (т. 2 а.с. 106-113), а отже, близькими особами у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідачі ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (двоюрідний брат ОСОБА_3 ) не є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зважаючи на наведені вище правила ч. 4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави пред`явлений до них як до інших фізичних та юридичних осіб, які набули у власність актив, зазначений у ч. 2 цієї статті, за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (тобто ОСОБА_3 ), або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( ОСОБА_3 ), може прямо чи опосередковано вчиняти щодо такого активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
5.4. Щодо готівкових коштів у сумі 541 506,68 грн.
У розділі 12 «Грошові активи» декларації ОСОБА_3 за 2021 рік ОСОБА_3 зазначив про наявність у нього станом на 31 грудня 2021 року грошового активу в розмірі 27 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 736 511 грн (т. 2 а.с. 11). Водночас колегія суддів дійшла висновку, що законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини не дозволяли останньому сформувати такий актив станом на 31 грудня 2021 року, виходячи з такого.
Так, у декларації за 2020 рік ОСОБА_3 зазначив, що станом на 31 грудня 2020 року він мав такі грошові активи:
- готівкові кошти - 70 000 грн, кошти на банківських рахунках - 28 989 грн. (т. 2 а.с. 5). Відповідно до відомостей ДРФО, сукупний дохід ОСОБА_3 з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року склав 233 175 грн (т. 2 а.с. 32-33), а його дружини - ОСОБА_4 - 3 165 грн. (т. 2 а.с 42).
Крім того, у декларації за 2021 рік ОСОБА_3 зазначив, що 10 грудня 2021 року він отримав позику в розмірі 80 000 доларів США від ОСОБА_19 , що за офіційним курсом НБУ становило 2 168 104 грн. (т. 2 а.с. 12, 119).
Отже, загальна сума доходів родини ОСОБА_9 за 2021 рік становила:
70 000 + 28 989 + 233 175 + 3 165 + 2 168 104 = 2 503 433 грн.
Щодо суми витрат, здійснених подружжям ОСОБА_9 у 2021 році, колегія суддів виходить зі змісту виписок банківських рахунків ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до яких останній безповоротно витратив 318 992 грн, зокрема:
- 272 458 грн - на придбання товарів, послуг, АЗС, кафе, ресторани тощо;
- 46 534 грн - перекази на банківські картки третіх осіб.
Принагідно суд звертає увагу, що представником відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнається сума безповоротних витрат на товари, послуги, АЗС, кафе, ресторани тощо у розмірі 120 921,18 грн, а не 272 458,00 грн як зазначає представник позивача. Разом з тим, представник відповідачів жодним чином не обґрунтувала свою позицію щодо неврахування витрат на послуги, надані ФОПами. Загальна позиція представника відповідачів полягала у відсутності законодавчої вимоги враховувати витрати, здійснені суб`єктом декларування та членами його родини.
Крім того, 13 грудня 2021 року ОСОБА_3 сплатив 1 669 531,68 грн для придбання майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до умов договору співфінансування (т. 2 а.с. 12, 145-151).
Також колегія суддів вважає доведеним здійснення подружжям ОСОБА_9 у 2021 році витрат:
- 295 845 грн - на оплату оренди житла;
- 24 060 грн - на оплату комунальних послуг КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київводоканал».
Так, з розділу «Об`єкти нерухомості» декларацій ОСОБА_3 за 2020, 2021, 2022, 2023 роки вбачається, що він та члени його родини з 01 липня 2020 року набули право оренди на квартиру АДРЕСА_6 площею 82 кв.м. (т. 2 а.с. 4, 10, 17, 23). У деклараціях за 2022, 2023 роки з`явились відомості про належність квартири на праві власності ОСОБА_20 .
У якості додатку до пояснень, скерованих НАЗК, ОСОБА_3 надав копію договору оренди квартири № 10.23/241 від 01 липня 2022 року (т. 2 а.с. 142-143). Договір оренди від 01 липня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в суд не надали.
Відповідно до зазначеного договору оренди, укладеного між ОСОБА_21 (не ОСОБА_20 як зазначено у деклараціях ОСОБА_3 ) (орендодавець) та ОСОБА_4 (орендар):
- базова вартість за оренду квартири за місяць становить 30 000,00 грн. (п. 4.1);
- загальна та остаточна сума оренди квартири буде визначена та сплачена в кінці дії цього Договору, виходячи з мінімальних ринкових цін на оренду аналогічних квартир, розташованих у будинку (п. 4.2);
- орендна плата підлягає сплаті до 01 серпня 2025 року або упродовж 30 днів з дня припинення/розірвання договору (пп. 4.3.3);
- орендар до першого числа кожного місяця користування зобов`язаний компенсувати комунальні послуги за попередній прожитий місяць (п. 4.4);
- строк дії договору становить з 01 липня 2022 року до 01 липня 2025 року (п. 7.1).
Суд вважає твердження представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про безоплатність користування зазначеною квартирою до закінчення строку дії договору оренди непереконливими і такими, що суперечать самій суті такого договору. Так, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 762 ЦК України). 
Поза увагою суду не може залишитись та обставина, що алгоритм визначення остаточної суми оренди квартири є неконкретизованим та нечітким, з договору неможливо встановити, на підставі чого будуть встановлюватись мінімальні ринкові ціни на оренду, які квартири можна вважати аналогічними тощо.
Суд виходить з обов`язку ОСОБА_3 як суб`єкта декларування бути обізнаним про джерела доходів та напрямки витрат свої та членів своєї родини, за наявності підстав задекларувати подарунки та фінансові зобов`язання суб`єкта декларування та членів його сім`ї (п. 7, 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції»).
Сам по собі факт наявності у договорі оренди квартири застереження, що базова вартість за оренду квартири не є фінансовим зобов`язанням (пп. 4.3.5) не змінює правову природу такого зобов`язання та розцінюється судом виключно як намагання надати діям з недекларування цих витрат (зобов`язань) видимості законних.
Так, зазначена квартира розташована у 22-поверховому житловому будинку з підземним паркінгом в елітному столичному районі (Печерський район, ЖК «Новопечерський двір») (т. 2 а.с. 173), і твердження ОСОБА_3 про те, що він не брав участі в укладенні договору оренди квартири, визначенні його умов не звільняють його від обов`язку бути обізнаним про умови користування цієї квартирою та відобразити у декларації всі відомості (за наявності такого обов`язку).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представники не представили суду альтернативної версії обставин оренди, яка б заслуговувала на довіру, не обґрунтували перед судом такий стан квартири, яка була предметом договору оренди, який би свідчив про інший розмір орендної плати, ніж той що зазначений у листі КНДІСЕ. 
Так, відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України мінімальна вартість оренди квартири АДРЕСА_6 за 2021 рік могла становити 295 845 грн (т. 2 а.с. 173-174). Слід зазначити, що позивачем за основу розрахунку була зазначена найменша, отже найбільш сприятлива для відповідачів сума оренди, яка фігурувала у листі КНДІСЕ МЮУ № 81709/0/07-24 від 02 серпня 2024 року.
Твердження адвоката Кєєр О.С. про те, що позивач не надав відомостей про умови проживання у квартирі, якість ремонту, не спростовують зазначений розмір орендної плати, а отже - і необґрунтованість активу, набутого ОСОБА_3 без врахування витрат на оренду квартири. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були позбавлені можливості надати суду такі відомості, але своїм правом не скористались.
Щодо вартості комунальних послуг, пов`язаних з проживанням у зазначеній квартирі, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не надали суду відповідної суми таких послуг та договору оренди, чинного у 2021 році, разом з тим у суду немає жодних підстав вважати, що таке споживання родиною ОСОБА_9 комунальних послуг здійснювалось безоплатно, без компенсації орендодавцю їх вартості. Так, як убачається з щорічних декларацій ОСОБА_3 він та члени його родини користуються зазначеною квартирою з 01 липня 2020 року, разом з тим, договір оренди квартири від 01 липня 2022 року містить умови, щодо обов`язку орендаря ( ОСОБА_4 ) щомісячно відшкодовувати орендодавцю вартість комунальних послуг. У суду немає підстав вважати, що умови користування квартирою у 2021 році були іншими, відповідачі такий висновок також не спростували.
З відповідних листів КП ВОК «Київтплоенерго» від 19 лютого 2025 року та ПАТ «АТ «Київводоканал» від 21 лютого 2025 року вбачається, що у 2021 році загальна сума сплачених комунальних послуг, спожитих у квартирі АДРЕСА_6 становить 24 060 грн (т. 5 а.с. 17-19, 25-28).
Отже, встановлені судом витрати родини ОСОБА_9 за 2021 рік становлять:
318 992 + 1 669 531,68 + 295 845 + 24 060 = 2 308 428,68 грн.
Твердження адвоката Кєєр О.С. про те, що при обрахунку необґрунтованих активів не мають враховуватись поточні витрати суб`єкта декларування та членів його родини, спростовуються правовою позицією Верховного Суду у справі № 991/5241/24 від 09 липня 2025 року, відповідно до якої «як судом першої, так і судом апеляційної інстанції було надано належну правову оцінку відсутності належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження фактичного отримання ОСОБА_2 грошових коштів на підставі наданих відповідачами попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 27 грудня 2021 року та договору позики від 01 серпня 2015 року. У контексті наявності у відповідачки законних доходів на купівлю спірного активу судом першої інстанції також правильно враховано наявність у ОСОБА_2 витрат на проживання та на купівлю іншого нерухомого майна».
Колегія суддів висновує, що законні доходи суб`єкта декларування та його дружини за 2021 рік на 195 004,32 грн. перевищують встановлений судом розмір витрат родини ОСОБА_9 за той самий період. Отже, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на кінець 2021 року не мали можливості накопичити більше 195 004,32 грн, що за офіційним курсом станом на 31 грудня 2021 року становить 7 149 доларів США.
З матеріалів справи не вбачається наявність інших законних доходів або активів, які б могли стати джерелом для формування станом на 31 грудня 2021 року накопичень у більшому розмірі, зокрема у розмірі 27 000 доларів США.
З огляду на реальну можливість ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2021 року сформувати накопичення у розмірі не більше 195 004,32 грн, що за офіційним курсом станом на 31 грудня 2021 року становить 7 149 доларів США, суд дійшов висновку, що грошовий актив у розмірі 27 000 доларів США, або 736 511 грн станом на 31 грудня 2021 року, який ОСОБА_3 відобразив у щорічній декларації за 2021 рік, перевищує законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини на:
736 511,00 - 195 004,32 = 541 506,68 грн.
Отже, різниця між вартістю актива і законними доходами складає 541 506,68 грн, що є необґрунтованим активом у розумінні ч. 2 ст. 290, ч. 1 ст. 291 ЦПК України і підлягає стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави.
Колегія суддів стверджує про беззаперечний зв`язок цього актива з суб`єктом декларування ОСОБА_3 , позаяк актив (частина грошових активів) був відображений ним у щорічній декларації за 2021 рік, отже вважається набутим в один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність.
5.5.  Щодо набуття активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT
 
Відповідно до договору купівлі-продажу № 6975/2022/0025 від 26 квітня 2022 року, укладеного між ТОВ «Фольксваген Центр Кривий Ріг» та ОСОБА_3 , останній набув у власність автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 , вартістю 1 350 000 грн (т. 2 а.с. 181-184). Після оплати автомобіль передано ОСОБА_3 на підставі акта прийому-передачі автомобіля від 26 квітня 2022 року (т. 2 а.с. 190-192).
Зазначене свідчить про беззаперечний зв`язок цього актива з суб`єктом декларування ОСОБА_3 , позаяк транспортний засіб був набутий безпосередньо відповідачем ОСОБА_3 у власність, отже вважається набутим в один із способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що законні доходи ОСОБА_3 та членів його родини не дозволяли придбати такий актив 26 квітня 2022 року.
Так, у декларації за 2021 рік ОСОБА_3 зазначив, що станом на 31 грудня 2021 року він мав такі грошові активи:
- готівкові кошти - 27 000 доларів США, кошти на банківських рахунках - 53 000 грн. (т. 2 а.с. 11-12). 
Як було встановлено у п. 5.4 цього рішення, внаслідок витрат, що перевищують законні доходи, ОСОБА_3 станом на 01 січня 2022 року міг мати заощадження у готівковій формі, що не перевищують 7 149 доларів США, які у разі конвертації у гривні 26 квітня 2022 року становили б 209 143,28 грн. Отже, відомості щодо грошових активів у готівковій формі, зазначені ОСОБА_3 у щорічній декларації за 2021 рік, не відповідають дійсності.
Твердження представників відповідачів, що позивач припускається непослідовної позиції, вибірково визнаючи достовірними або недостовірними відомості про ті чи інші накопичення ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , суд оцінює критично, позаяк представник позивача зазначила про достовірність відомостей, які можливо перевірити іншими способами, крім самостійного зазначення про це ОСОБА_3 у декларації.
Відповідно до відомостей ДРФО, сукупний дохід ОСОБА_3 з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року склав - 187 040 грн (т. 2 а.с. 33), а дохід його дружини - ОСОБА_4 - 16 000 грн (т. 2 а.с. 42).
У декларації за 2022 рік ОСОБА_3 зазначив такі доходи (т. 2 а.с. 18):
- подарунок у грошовій формі від ОСОБА_22 - 590 000 грн (01 березня 2022 року - дата отримання подарунку).
Відтак, загальна сума законних доходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 26 квітня 2022 року становила:
53 000,00 + 209 143,28 + 187 040,00 + 16 000,00 + 590 000,00 = не більше 1 055 183,28 грн.
Водночас, відповідно до відомостей з виписок банківських рахунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року вони безповоротно витратили та переказали третім особам 247 192,85 грн (172 807,00 та 74 385,85 грн, відповідно).
Також ОСОБА_3 витратив:
- 102 600,00 грн - на оплату оренди житла (т. 2 а.с. 173-176);
- 7 156,50 - на оплату комунальних послуг КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київводоканал» (т. 5 а.с. 18, 28).
Таким чином, загальна сума лише відомих видатків, які ОСОБА_3 поніс у період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року, склала:
247 192,85 + 102 600,00+ 7156,50 = щонайменше 356 949,35 грн.
З наведеного вбачається, що різниця між вартістю активу - транспортного засобу та законними доходами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зменшеними на мінімальну суму понесених витрат, становить:
1 350 000,00 - 698 233,93 (1 055 183,28 - 356 949,35) = 651 766,07 грн.
З огляду на положення ч. 2 ст. 291 ЦПК України, колегія суддів визначає необґрунтованим актив - транспортний засіб у певній частині - у сумі 651 766,07 грн., що становить 48,28 % від загальної вартості транспортного засобу.
У щорічній декларації ОСОБА_3 за 2023 рік останній задекларував дохід від продажу рухомого майна автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT у розмірі 1 500 000,00 грн (т. 2 а.с. 24). Ці обставини також підтверджені у поясненнях ОСОБА_3 до НАЗК (т. 2 а.с. 134). З огляду на те, що відповідний транспортний засіб був придбаний за 1 350 000,00 грн, а проданий за 1 500 000,00 грн, то у розумінні абз. 4 ч. 2 ст. 290 ЦЦПК України ОСОБА_3 отримав від цього актива дохід у розмірі 150 000,00 грн (1 500 000,00 - 1 350 000,00).
При вирішенні питання про стягнення з відповідача ОСОБА_3 доходів від продажу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT суд виходить з необхідності пропорційного визначення суми, яка підлягає стягненню і розраховує її як 48,28 % від суми доходу (150 000,00 грн), а саме 72 420,00 грн.
Отже у зв`язку з визнанням необґрунтованим частини актива - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT стягненню з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави підлягає частина його вартості і частина доходів від його продажу, загалом: 651 766,07 + 72 420,00 = 724 186,07 грн.
5.6.  Щодо набуття активу за дорученням, щодо якого особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  може вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження - автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG
 
Відповідно до договору купівлі-продажу № Д11023059/2023 від 22 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «Автомобільний дім Атлант» та ОСОБА_5 , останній набув у власність автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , вартістю 2 923 674 грн (т. 2 а.с. 210-213). Оплату за автомобіль було проведено 27 березня 2023 року двома платежами, шляхом перерахування на банківський рахунок ТОВ «Автодім Атлант» за № НОМЕР_20 грошових коштів у сумі 1 999 674 грн та 924 000 грн (т. 2 а.с. 197, 198).
29 березня 2023 року у ході первинної реєстрації цього автомобіля ОСОБА_5 було нараховано обов`язкові платежі на суму 127 327 грн, зокрема (т. 2 а.с. 244):
- 707,4 грн - реєстрація, перереєстрація транспортних засобів усіх категорій з видачею свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків;
- 4 800 грн - присвоєння БЦК НЗ з їх видачею або без видачі такої, що містять комбінацію з чотирьох цифр;
- 121 819,75 грн - обов`язкове державне пенсійне страхування при першій реєстрації легкових автомобілів або відчуженні більше одного транспортного засобу протягом календарного року.
Відповідно до відомостей з:
(1) Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТЗ) 29 березня 2023 року ОСОБА_5 оплатив зазначені вище платежі та здійснив первинну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , під час якої встановлено державний номерний знак НОМЕР_7 (т. 3, а.с. 18, 22; т. 5 а.с. 184);
(2) акта виконаних робіт від 07 квітня 2023 року № Н4486829 на автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, VIN-код: НОМЕР_5 з державним номерним знаком НОМЕР_7 виконано роботи з тонування та нанесення антигравійної плівки на загальну суму 173 740 грн, які замовлені і оплачені ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 243).
Суд погоджується з твердженнями представників позивача про те, що цей актив було набуто ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_3 , який від моменту його набуття і надалі вчинвє щодо нього дії, тотожні здійсненню права розпорядження, про що свідчать такі обставини.
27 березня 2023 року, тобто через чотири дні після підписання договору купівлі-продажу автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG ОСОБА_5 , на платіжну картку № НОМЕР_21 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 , зараховані кошти у сумі 50 000 грн від ТОВ «Автомобільний дім Атлант». У деталях операції зазначено: «TOV AVTODIM ATLANT Povernennia peredoplaty za avtomobil' zh.Zaiavy vid 27 березня 2023 року, ОСОБА_3 IPN- НОМЕР_1 , u t.ch» (т. 3 а.с. 31).
Представники відповідача не спростували, що ОСОБА_3 попередньо обрав бажаний автомобіль та вніс за нього передоплату до підписання договору, у подальшому визначивши ОСОБА_5 лише формальним набувачем майна. Після підписання договору та сплати повної ціни автомобіля, передоплата, внесена раніше ОСОБА_3 , була повернута на його картку. Представники відповідача не довели перед судом наявність альтернативних обставин, які б з розумної точки зору пояснювали такі події.
Окрім цього, відповідно до відомостей Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_5 не укладав договорів внутрішнього страхування щодо автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 (т. 3 а.с. 25).
Твердження представника відповідача ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_5 в силу відсутності відповідних знань не був обізнаний про обов`язковість укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, спростовуються листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 16 вересня 2024 року (т. 3 а.с. 25). Так, з вказаного листа вбачається, що відповідач ОСОБА_5 27 березня 2021 року укладав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стосовно причепу до легкового автомобіля Лідер 810080. Відповідно, суд дійшов висновку що ОСОБА_5 мав відповідний досвід укладання таких договорів ще до придбання автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, відповідно твердження про його непоінформованість не заслуговують на увагу і сприймаються судом критично.
Водночас, 01 грудня 2023 року дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 уклала договір внутрішнього страхування ЕР/218214466 терміном на 1 рік із ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, VIN-код: НОМЕР_5 , з державним номерним знаком НОМЕР_7 .
Відповідно до інформації ТОВ «Автомобільний дім Атлант», автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 , обслуговувався у ТОВ «Автомобільний дім Атлант», а замовниками послуг неодноразово були ОСОБА_3 або його дружина - ОСОБА_4 :
- 25 травня 2023 року - акт передання-прийняття транспортного засобу до замовлення № 34493994 - у графі « ОСОБА_5 » підпис, який вочевидь відрізняється від підпису ОСОБА_5 , наявного у копії його паспорту громадянина України, видатковій накладній, акті приймання-передачі автомобіля, акті огляду реалізованого транспортного засобу, договорі купівлі-продажу автомобіля, специфікації, додатку до договору купівлі-продажу (т. 2 а.с. 199, 200, 202, 209, 213, 217, 224, 235);
- 25 травня 2023 року - наряд-замовлення № 34493994 - на 1 арк. зазначено «НОМЕР_24 ОСОБА_23 », номер телефону ОСОБА_3 , на 2 арк. у графі « ОСОБА_5 » підпис, схожий на підпис ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 184, 233-234);
- 06 березня 2024 року - наряд-замовлення № 34525976 - на 1 арк. вказано «ТО-1 НОМЕР_26 - ОСОБА_26», номер телефону ОСОБА_4 , на 2 арк. у графі « ОСОБА_5 » підпис, який вочевидь відрізняється від підпису ОСОБА_5 , наявного у копії його паспорту громадянина України, видатковій накладній, акті приймання-передачі автомобіля, акті огляду реалізованого транспортного засобу, договорі купівлі-продажу автомобіля, специфікації, додатку до договору купівлі-продажу (т. 2 а.с. 199, 200, 202, 209, 213, 217, 224, 237-238);
- 10 червня 2024 року - наряд-замовлення № 34525976 - на 1 арк. вказано «НОМЕР_25», номер телефону ОСОБА_3 , « НОМЕР_22 », номер телефону ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 227).
Належність відповідних номерів телефонів відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується відомостями з інформації про особу Державної міграційної служби (т. 2 а.с. 114, 115).
На переконання колегії суддів, та обставина, що ОСОБА_5 зазначений у документах на обслуговування автомобіля як замовник пояснюється тією обставиною, що і продаж автомобіля, і його обслуговування здійснювалось ТОВ «Автомобільний дім Атлант». Відповідно, облікові документи цього товариства містили автоматизовані відомості про ОСОБА_5 як про власника майна (який дійсно укладав договір купівлі-продажу автомобіля і приймав транспортний засіб за актом приймання-передачі), так і про замовника послуг з обслуговування. Разом з тим, з огляду на те, що фактично передавали автомобіль для обслуговування інші особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідні помітки (імена, контактні номери телефонів) вписувались співробітниками СТО або від руки, або друкувались у відповідних примітках - для забезпечення оперативного повідомлення фактичного замовника про готовність автомобіля.
Крім того, за результатом НСРД, здійснених у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 02 березня 2024 року за № 62024100120000183, зафіксовано розмову ОСОБА_3 з менеджером ТОВ «Автомобільний дім Атлант» 19 червня 2024 року, де ОСОБА_3 погоджує час для передачі автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 , в ремонт (т. 5 а.с. 70-71). У цій розмові менеджер салону звертається до ОСОБА_3 як до власника автомобіля («на вашому автомобілі»), а ОСОБА_3 таке звернення сприймає як належне і домовляється про виконання робіт з заміни вітрового скла. Матеріали справи містять відомості щодо виконання таких робіт у червні 2024 року саме щодо автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 (т. 2 а.с. 226-229, 245).
Згідно з даними системи «Безпечне місто», транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 , з 28 березня 2023 року по серпень 2024 регулярно фіксувався біля місця проживання ( АДРЕСА_7 , ЖК «Новопечерський двір») та роботи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_8 ). Водночас, цією ж системою не було зафіксовано маршрутів руху цього автомобіля, які б починалися або закінчувалися за адресами місця роботи або проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_9 або магазин « НОМЕР_23 АДРЕСА_10 (т. 3 а.с. 52-302; т. 4 а.с. 1-108). Щодо численних пояснень представників відповідачів про відхилення від цього маршруту, колегія суддів зазначає, що загальноприйнятий спосіб життя середньостатистичної родини включає у себе різноманітні маршрути, пов`язані з роботою, дозвіллям, навчанням дітей тощо. Тож, для суду сам по собі цей доказ не є визначальним для висновку про набуття транспортного засобу ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_3 . Разом з тим, сукупність всіх обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, викладена у цьому розділі рішення, беззаперечно свідчить про те, що дійсним набувачем цього активу є ОСОБА_3 .
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новопечерський двір» повідомило, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_7 , перебуває на паркомісці № 56 у паркінгу ЖК «Новопечерський двір» станом на 17 липня 2024 року (т. 3 а.с. 35), в той час як місце проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_9 , а місце роботи - магазин «ФОРА № 339 м. Київ», вул. Волинська, 9-Б (т. 3 а.с. 52-302; т. 4 а.с. 1-108).
Матеріали справи містять інформацію про контактування ОСОБА_3 з головою правління ОСББ «Новопечерський двір» 07 серпня 2024 року (т. 5, а.с. 73), як раз після надходження запиту до ОСББ. 
Відповідач ОСОБА_3 надав пояснення на запит НАЗК, датовані 15 серпня 2024 року, тобто не пізніше цієї дати ОСОБА_3 слід вважати таким, що обізнаний зі здійсненням щодо нього моніторингу способу життя (т. 2 а.с 131-138).
У той самий період часу, а саме 29 серпня 2024 року автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG був перереєстрований з ОСОБА_5 на ОСОБА_24 (т. 5 а.с. 104, 105, 165).
Та обставина, що ОСОБА_5 був лише номінальним власником транспортного засобу, також підтверджується відомостями з сервісу «GetContact», з яких убачається що телефон відповідача ОСОБА_4 , серед іншого, підписаний як «туарегг чорний» (т. 5 а.с. 82).
Також, на переконання колегії суддів, ОСОБА_5 не мав фінансової можливості придбати автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG.
ОСОБА_5 відповідно до наказу ТОВ «ФОРА» № 2838/к/тр від 15 вересня 2022 року з 19 вересня 2022 року прийнятий на посаду старшого охоронника відділу охорони магазину 399-Ф АДРЕСА_10 , і відповідно до Довідки № 969 від 21 серпня 2024 року станом на цю дату працював на зазначеній посаді (т. 3 а.с. 5, 6). З особової картки працівника вбачається, що останнім місцем роботи є ТОВ «Ілюс», посада охоронник відділення (т. 3 а.с. 4).
Загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_5 з 19 вересня 2022 року по 31 липня 2024 року становить 503 964,69 грн (т. 3, а.с. 7).
Відповідно до відомостей ДРФО сукупний чистий дохід ОСОБА_5 за вирахуванням податків за період з 1999 року по березень 2023 року становив 618 201,00 грн (т. 2 а.с. 44-54).
Представник ОСОБА_5 під час розгляду справи по суті обстоювала версію про отримання ОСОБА_5 позики від ОСОБА_12 у розмірі 3 000 000,00 грн (т. 6 а.с. 130-131).
Разом з тим, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 10345/25-34.3/ 10346/25-34.3 від 01 травня 2026 року за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів було встановлено наступне (т. 8 а.с. 145-160):
(1) підпис від імені ОСОБА_12 та запис « ОСОБА_12 » в графі «ПОЗИКОДАВЕЦЬ» з лицьової сторони другого (останнього) аркуша Договору позики, датованого 17 жовтня 2022 року, виконані не у той час, яким датований документ (17 жовтня 2022 року), а пізніше, а саме у період пізніше грудня 2024 року;
(2) підпис від імені ОСОБА_5 та запис « ОСОБА_5 » в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» з лицьової сторони другого (останнього) аркуша Договору позики, датованого 17 жовтня 2022 року, виконані не у той час, яким датований документ (17 жовтня 2022 року), а пізніше, а пізніше, а саме у період пізніше грудня 2024 року;
(3) підпис від імені ОСОБА_12 та запис « ОСОБА_12 » в графі «ПОЗИКОДАВЕЦЬ», а також підпис від імені ОСОБА_5 та запис « ОСОБА_5 » в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» з лицьової сторони другого (останнього) аркуша Договору позики, датованого 17 жовтня 2022 року, виконані в один період часу - пізніше грудня 2024 року.
На переконання суду наведене підтверджує факт підписання (виготовлення) договору позики не раніше грудня 2024 року, та датування його 17 жовтня 2022 року виключно з метою вуалювання того факту, що ОСОБА_5 є лише номінальним власником транспортного засобу. 
З цих же підстав суд вважає такими, що не заслуговують на довіру і не можуть бути покладені в основу рішення, показання свідка ОСОБА_12 . Нотаріальна заява ОСОБА_12 від 02 жовтня 2024 року не спростовує таких висновків суду, позаяк у цей період відповідач ОСОБА_3 вже був обізнаний про проведення НАЗК моніторингу його способу життя і вочевидь вживав заходів задля надання своїм діям вигляду законності.
Щодо показань свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні повідомив про отримання ОСОБА_5 доходів від реалізації саджанців та рослин і зазначив, що лише від продажу продукції йому за один сезон ОСОБА_5 міг отримувати близько 3 000 доларів США, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Отже відомості про отримання доходів мають підтверджуватись інформацією від державних органів, до кола повноважень яких входить фіксація отриманих платниками податків доходів. Показання свідків не можуть підмінити собою офіційні відомості такого характеру і не надають нібито отриманим ОСОБА_5 доходам характеру законних.
Така позиція підтверджується постановою ВС у справі № 991/7774/24 від 20 травня 2026 року, відповідно до якої «однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України), і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18)).
З огляду на те, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися з урахуванням добросовісності, принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Норми закону полягають в такому: жити чесно, не ображати інших, кожному віддавати по заслугах. Змусити жити за принципами навряд чи можливо. Але коли виникає судовий спір, то учасники цивільного обороту мають розуміти, що їх дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 14 травня 2024 року у справі № 357/13500/18 (провадження № 61-3809св24))».
Отже посилання представників відповідачів на традиції здійснення економічної діяльності в українських реаліях не спростовують обов`язок довести достатність доходів ОСОБА_5 для придбання дороговартісного автомобіля. 
Твердження представників відповідачів про те, що подружжя ОСОБА_9 дійсно іноді користувалось автомобілем ОСОБА_25 за згодою останнього оцінюються колегією суддів критично, позаяк сукупність наведених обставин (поїздка на відпочинок на травневі свята, фіксація автомобіля переважно у зоні проживання та роботи ОСОБА_3 , неодноразова передача автомобіля подружжям ОСОБА_9 для обслуговування, зберігання автомобіля на паркінгу будинку, де проживала родина ОСОБА_9 , відсутність у ОСОБА_5 доходів для придбання такого автомобіля, оперативна перереєстрація автомобіля на іншу особу після надходження до ОСОБА_3 запиту НАЗК) беззаперечно свідчить про те, що автомобіль був набутий ОСОБА_5 за дорученням суб`єкта декларування ОСОБА_3 , і саме останній міг вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження транспортним засобом.
Також представником позивача детально проаналізовано відомості, отримані від ПрАТ «ВФ Україна», зокрема інформацію про перебування терміналів зв`язку у зоні дії певної базової станції, яка у сукупності з іншими доказами свідчить, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG перебував у власності ОСОБА_25 лише номінально (т. 8 а.с. 115-122).
Отже, на переконання колегії суддів, позивач надав належні та допустимі докази зв`язку цього актива з суб`єктом декларування ОСОБА_3 , і тепер на суд покладається обов`язок оцінити можливість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набути цей актив за рахунок законних доходів.
5.7. Щодо набуття активу за дорученням, щодо якого особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження - автомобіля BMW 330I
 
Відповідно до відомостей зі щорічної декларації ОСОБА_3 за 2023 рік, 11 жовтня 2023 року він та його дружина набули у спільну сумісну власність автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартістю 1 750 000 грн. (т. 2 а.с. 23, 24; т. 5 а.с. 172-173).
Цього ж дня була здійснена перереєстрація транспортного засобу за новим власником - ОСОБА_4 (т. 5 а.с. 108-109, 164, 167, 168).
5.8. Щодо можливості ОСОБА_3 з 01 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року набути активи - транспортні засоби  VOLKSWAGEN TOUAREG і BMW 330I за рахунок законних доходів
 
Вище встановлено, що внаслідок вчинення у попередні періоди видатків, які перевищують законні доходи, ОСОБА_3 не міг сформувати будь-яких грошових заощаджень станом на 01 січня 2023 року.
Відтак, суд погоджується, що відомості щодо грошових активів у готівковій формі, зазначені ОСОБА_3 у декларації, не можуть бути враховані, оскільки не відповідають дійсності.
Окрім цього, відповідно до декларації за 2022 рік станом на 31 грудня 2022 року ОСОБА_3 та члени його родини мали кошти, розміщені на банківських рахунках у сумі 4 400 грн. (т. 2 а.с. 18).
Відповідно до відомостей ДРФО, сукупний дохід ОСОБА_3 у період з 01 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року склав 492 540,86 грн. (т. 2 а.с. 35-37, 42), у ОСОБА_4 - дохід відсутній.
Окрім цього, у декларації ОСОБА_3 за 2023 рік останній зазначив про отримання ним доходів у вигляді:
- дохід від продажу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 - 1 500 000 грн - 14 березня 2023 року (т. 2 а.с. 24);
- компенсація витрат за лікування - 34 300 грн - ця сума включена до 492 540,86 грн, тому окремо не додається;
- приз від ТОВ «ПАРІМАТЧ» - 14 500 грн - ця сума включена до 492 540,86 грн, тому окремо не додається.
Отже законні доходи подружжя ОСОБА_9 з 01 січня 2023 року до 31 жовтня 2023 року становлять:
4400,00 + 1 500 000,00 + 492 540,86 = 1 996 940,86 грн. 
У декларації за 2023 рік ОСОБА_3 відобразив отримання своєю дружиною подарунку від ОСОБА_19 у розмірі 1 000 000,00 грн (т. 2 а.с. 24). Зазначені обставини також були підтверджені ним у поясненнях до НАЗК (т. 2 а.с. 135). 
Разом з тим, колегія суддів вважає за неможливе врахувати ці відомості як достовірні з огляду на таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Валютні цінності - це національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту та валютні операції»). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).
Будь-яких інших законних активів або доходів, які могли бути використані для придбання автомобілів, ОСОБА_3 не мав.
Щодо видатків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за той самий період, то вони складались з такого.
Відповідно до виписок по банківським рахункам ОСОБА_3 , у період з 01 січня 2023 року по 11 жовтня 2023 року останній безповоротно витратив 1 767 047,40 грн. Відповідно до виписок по банківським рахункам його дружини - ОСОБА_4 , остання безповоротно витратила безповоротно 400 135,19 грн. Разом з тим, з огляду на інформацію, яка надійшла від ТОВ «ПАРІМАТЧ» на виконання ухвали Вищого антикорупційного суду, від загальної суми витрат ОСОБА_3 1 767 047,40 грн слід відняти 903 071,55 грн (т. 8 а.с. 28-29).
Також, ОСОБА_3 витратив:
- 296 100 грн - на оплату оренди житла (т. 2 а.с. 173-176);
- 7 841,86 - на оплату комунальних послуг КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київводоканал» (т. 5 а.с. 18-19, 27).
Крім того, у досліджуваний період (1) ОСОБА_3 придбав автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG вартістю 2 923 674 грн, здійснив видатки на реєстрацію автомобіля у сумі 127 327 грн, а також встановлення додаткового обладнання загальною вартістю 173 740 грн. (2) 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 та його дружина придбали автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартістю 1 750 000 грн.
Таким чином, загальна сума відомих позивачу видатків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 01 січня 2023 року по 11 жовтня 2023 року склала:
1 767 047,40 - 903 071,55 + 400 135,19 + 296 100 + 7 841,86 + 127 327 + 173 740 = щонайменше 1 869 119,90 грн.
Отже різниця між законними доходами та видатками ОСОБА_3 за відповідний період становить:
1 996 940,86 - 1 869 119,90 = 127 820,96 грн, що вочевидь замало для придбання двох дороговартісних транспортних засобів:
- VOLKSWAGEN TOUAREG вартістю 2 923 674 грн;
- BMW 330I вартістю 1 750 000 грн.
З наведеного випливає висновок суду про необґрунтованість зазначених активів - автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG у частині 2 795 853,04 грн (2 923 674,00 - 127 820,96), а автомобіля BMW 330I - у повному обсязі.
З огляду на те, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG стягнути у дохід держави неможливо, стягненню підлягає його вартість у частині 2 795 853,04 грн.
З наведеного убачається, що загальний склад необґрунтованих активів, які підлягають стягненню у дохід держави, становить:
- 541 506,68 грн - частина вартості актива (готівкових коштів);
- 651 766,07 грн- частина вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT;
- 72 420,00 грн - частина доходу, отриманого від активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT;
- 2 795 853,04 грн - частина вартості автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG;
- автомобіль BMW 330I вартістю 1 750 000,00 грн.
Тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
5.9. Мотиви відмови у позові у певній частині
З позовної заяви вбачалось, що позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошові кошти, які надійшли на їх рахунки у сумі 730 850,59 грн.
У судових дебатах представник позивача зазначила, що нею враховано додаткові докази, отримані за наслідком витребування, зокрема, від ТОВ «ПАРІМАТЧ», і фактично повідомила про те, що не наполягає на задоволенні позову у цій частині.
Детально перевіривши всі розрахунки, здійснені сторонами цивільної справи за наслідком отримання додаткових доказів, колегія суддів дійшла висновку, що у цій частині стороною відповідачів дійсно доведено необґрунтованість та безпідставність позовних вимог у зв`язку з неврахуванням позивачем руху грошових коштів по ігровому рахунку ОСОБА_3 .
Отже у цій частині у задоволенні позову має бути відмовлено.
5.10. Щодо особи, з якої має стягуватись необґрунтований актив або його вартість
Як уже зазначалося, відповідно до ч. 4 ст. 290 ЦПК України позов про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлений як до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, так і до інших осіб, які набули такі активи за її дорученням або в інших передбачених законом випадках.
Разом з тим сама по собі процесуальна можливість залучення номінальних власників активів як відповідачів не означає, що саме на них має бути покладений обов`язок із відшкодування вартості майна у випадку, коли судом установлено, що фактичним набувачем, користувачем та вигодонабувачем активів була інша особа - суб`єкт декларування.
Інститут цивільного стягнення необґрунтованих активів за своєю правовою природою не є заходом цивільно-правової відповідальності номінального власника за сам факт формального володіння майном. Його метою є усунення ситуації, за якої особа, уповноважена на виконання функцій держави, фактично набуває, використовує та контролює активи, законність походження яких не підтверджена, однак оформлює їх на інших осіб з метою приховування факту володіння майном та уникнення декларування відповідних активів.
Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішеннях Gogitidze and Others v. Georgia та Raimondo v. Italy ЄСПЛ виходив із того, що формальна реєстрація майна на третю особу не є перешкодою для застосування заходів майнового характеру щодо особи, яка фактично контролює відповідний актив та є його дійсним вигодонабувачем. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у справах щодо необґрунтованих активів та конфіскаційних механізмів національні суди мають оцінювати не лише юридичну форму оформлення майна, а насамперед реальний економічний зміст відповідних правовідносин.
ОСОБА_5 , будучи близькою до ОСОБА_3 особою, не мав фінансової можливості набути у власність автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, придбання такого актива та понесення витрат на його реєстрацію, утримання та обслуговування не узгоджувалось зі способом життя ОСОБА_5 . Жодна обставина не свідчить, що ОСОБА_5 користувався цим майном, отримував преференції від володіння ним. Як вже зазначалось, сам ОСОБА_25 не скористався правом на надання показань, пояснення обставин придбання та володіння активом.
Сукупність установлених судом обставин свідчить, що ОСОБА_25 фактично виконував функцію формального утримання майна в інтересах ОСОБА_3 , тоді як реальний економічний контроль над активами, їх використання та отримання майнової вигоди здійснювалися саме суб`єктом декларування.
Водночас суд зазначає, що сама по собі наявність у справі номінального характеру володіння активом не виключає можливості покладення обов`язку зі стягнення вартості необґрунтованого активу також і на інших відповідачів у випадку встановлення, що відповідна особа набула актив у власних інтересах, зберегла його у своєму володінні, отримала самостійну майнову вигоду від його використання або фактично здійснювала незалежний економічний контроль над таким майном.
З огляду на це у частині задоволенні позову до ОСОБА_25 має бути відмовлено.
5.11. Мотиви неврахування окремих заперечень відповідачів
В абзаці другому ч. 2 ст. 81 ЦПК України визначено, що у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної ч. 2 ст. 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача.
По мірі викладу обставин, встановлених у ході розгляду справи по суті, суд наводив міркування щодо доводів відповідачів, неправдивості та непідтвердження іншими матеріалами справи показань свідків тощо. Резюмуючи, колегія суддів зазначає, що представники відповідача не спростували необґрунтованість таких активів:
- 541 506,68 грн - частина вартості актива (готівкових коштів);
- 651 766,07 грн- частина вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT;
- 72 420,00 грн - частина доходу, отриманого від активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT;
- 2 795 853,04 грн - частина вартості автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG;
- автомобіль BMW 330I вартістю 1 750 000,00 грн. 
Суд не бере до уваги висновок експерта, наданий адвокатом Кєєр О.С. (за результатами проведення економічної експертизи № 82/26 від 14 листопада 2025 року, т. 6 а.с. 161-188), і свою незгоду з ним мотивує тим, що експертом не враховані витрати родини ОСОБА_3 на оренду квартири, сплату комунальних послуг, витрати на придбання автомобілю VOLKSWAGEN TOUAREG, його реєстрацію та обслуговування. Власне при проведенні економічної експертизи експерт фактично виходив з пояснень відповідачів та їх близьких осіб та наданих ними документів, тому його висновки характеризуються неповнотою та неврахуванням всіх суттєвих обставин.
Також суд не погоджується з незгодою відповідачів з висновком експертів КНДІСЕ, складеним на виконання ухвали Вищого антикорупційного суду. Так, з матеріалів провадження вбачається, що з огляду на унормований порядок проведення експертиз експерти звернулись до суду з клопотанням про надання зразків документів, необхідних для проведення експертизи. Відповідне клопотання було задоволено, зразки були передані в експертну установу, після чого до суду надійшов висновок експертизи. На переконання суду, ненадходження від експертів додаткових клопотань та повідомлення про неможливість виконання експертизи беззаперечно свідчить про достатність матеріалів для проведення експертизи. Також поза увагою суду не залишилась та обставина, що відповідачі та їх представники не скористались пропозицією суду надати зразки для виконання експертизи. 
Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави ставити під сумнів зміст експертизи матеріалів документів.
5.12. Розподіл процесуальних витрат
Одним з питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, є розподіл між сторонами судових витрат (ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
Представник позивача звернулась до суду з клопотанням про розподіл судових витрат (т. 8 а.с. 215-218), з додатків до якого вбачається, що судові витрати на проведення судової експертизи (технічної експертизи документа - договору позики від 17 жовтня 2022 року) становлять 80 609,76 гривень.
Колегія суддів вважає за необхідне стягнути ці витрати саме з ОСОБА_3 , позаяк ОСОБА_5 був лише номінальним власником транспортного засобу і саме на особу, за дорученням якої було набуто актив, має покладатись тягар несення судових витрат.
Суд окремо звертає увагу, що попри часткове задоволення позовних вимог витрати, понесені на залучення експерта, підлягають стягненню у повному обсязі, позаяк результат проведення експертизи у повній мірі спростовує версію відповідачів про надання ОСОБА_5 позики для придбання транспортного засобу.
5.13. Заходи забезпечення позову
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8 ст. 158 ЦПК України).
Під час судового розгляду вмотивованих клопотань про скасування заходів забезпечення позову не надходило, суд також не вбачає підстав для скасування забезпечення цього позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 263-266, 268, 273, 290-292, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батога Р.В. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.
2. Визнати необґрунтованими та стягнути в дохід держави активи, а саме:
- частину активу вартістю 541 506,68 грн - частину готівкових коштів у розмірі 27 000 доларів США, еквівалент 736 511 грн станом на 31 грудня 2021 року згідно з офіційним курсом НБУ, і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 541 506,68 грн;
- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 , вартістю 1 350 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 1 350 000 грн;
- дохід, отриманий від продажу активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 - 150 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави дохід від продажу цього активу у розмірі 150 000 грн;
- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , вартістю 2 923 674 грн і стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави вартість цього активу у розмірі 2 923 674 грн;
- автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартістю 1 750 000 грн і стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави цей актив.
3. У решті позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 80 609,76 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Рішення Вищого антикорупційного суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про сторони:
Позивач:
Спеціалізована антикорупційна прокуратура (адреса: вулиця Ісаакяна, 17, місто Київ, 01135, ЄДРПОУ: 45252419, IBAN UA 408201720342120001000004198 в ДКСУ, м. м. Київ, МФО 820172)
Відповідачі:
1. ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )
2. ОСОБА_4 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )
3. ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )

Повний текст рішення складений 29 червня 2026 року.

Головуючий суддя К. О. Сікора

Судді Т.В. Литвинко

Н.В. Мовчан