Справа № 154/3856/23  Провадження №33/802/382/26 	Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року         місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
захисника ОСОБА_1 - Галащука С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Галащука Сергія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 17 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 05.09.2023 року о 17-06 годині, на автодорозі Н-22, 7км+900м, керував транспортним засобом «CHRYSLER CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України. 
В поданій апеляційній скарзі захисник, який діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з постановою суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою та необ`єктивністю з`ясування усіх обставин події. Перш за все вказує про необхідність скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247, ст.38 КпАП України. З моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а саме 05.09.2023 року та надходження справи до Володимирського міського суду Волинської області пройшло понад три з половиною роки. Провадження у справі було зупинено у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі, проте 17.04.2026 року суд відновив провадження і притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, що на думку захисника, є цілком безпідставно та незаконно. Адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, та навіть якщо розгляд справи затягується, провадження зупиняється або особа хворіє, перебіг 1-річного строку не зупиняється. 
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримав, доходжу наступного висновку.
Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до змісту ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
З аналізу ст.ст.251, 252 КпАП України слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин, наведених в оскарженій постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.
Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували апеляційні доводи захисника щодо відсутності доказів на підтвердження в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Проаналізовані докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути його до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Водночас обґрунтованими є доводи сторони захисту щодо закриття провадження за ч.1 ст.130 КпАП України у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду справи.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст.38, п.7 ч1 ст.247 КпАП України.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Так, ст.38 КпАП України визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Суддею суду першої інстанції не було дотримано вказаного вище строку і постанову було прийнято після закінчення згаданого строку.
На час винесення постанови Володимирським міським судом Волинської області стосовно ОСОБА_1 пройшов строк накладення адміністративного стягнення, тому відповідно до ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю через закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, що судом першої інстанції не було взято до уваги.
Той факт, що суд першої інстанції, застосувавши за аналогією закону норми КПК України, зупиняв провадження у справі у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби у ЗСУ, не є підставою для продовження строків передбачених ст.38 КпАП України.
За своєю правовою природою ст.335 КПК України є процесуальною нормою права і продовжує лише строки розгляду судом справи, що у даному випадку дає можливість сторонам прийняти безпосередню участь в судовому засіданні та реалізувати свої процесуальні права, а суду дає можливість розглянути справу всебічно та встановити всі обставини у справі.
Разом з цим, таке процесуальне рішення не впливає на перебіг строків давності встановлених матеріальними нормами права, в даному випадку ст.38 КпАП України.
Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КпАП України не передбачено, тому, в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі має бути закрито.
Також апеляційний суд зауважує, що КпАП України не передбачена можливість зупинення провадження у справі з підстав проходження військової служби.
Частиною 4 статті 277 КпАП України передбачена можливість зупинення строку розгляду справ про адміністративні правопорушення, у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися, але стосується вона лише адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. 
Зупинення строку розгляду інших справ про адміністративні правопорушення зазначеною правовою нормою не передбачено.
Зважаючи на те, що подія правопорушення зазначеного в протоколі стосовно ОСОБА_1 мала місце 05.09.2023 року, а справа розглянута Володимирським міським судом Волинської області 17.04.2026 року, провадження у справі підлягало закриттю через сплив строків, передбачених ст.38 КпАП України.
Зазначені обставини суд першої інстанції не врахував, а тому прийняв постанову, яка суперечить діючому законодавству. Враховуючи зазначені порушення, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.247, 294 КпАП України, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Галащука Сергія Юрійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 17 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КпАП України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук