ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/16502/25
Номер провадження 22-ц/818/1729/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2025 року в складі судді Довготько Т.М. по справі № 643/16502/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 9809560, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн зі сплатою процентів та комісії. 28 жовтня 2024 року за договором відступлення прав вимоги № 111-МЛ ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 65 755,83 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49 705,83 грн - заборгованість за відсотками, 1 150,00 грн - за комісією за видачу кредиту, 4 900,00 грн - неустойка. Досудову вимогу про сплату заборгованості не виконано.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 9809560 від 10 червня 2024 року у розмірі 65 755,83 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається наявність укладеного договору споживчого кредитування між відповідачем та ТОВ «Мілоан», а також відступлення прав вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», проте позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів на встановлених у кредитному договорі умовах та наявності у нього заборгованості, а надане ним платіжне доручення не є належним доказом переказу коштів.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 03 грудня 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір № 9809560 від 10 червня 2024 року є належним чином укладеним в електронній формі. Відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту та погодився на такі умови. На підтвердження надання відповідачу кредиту позивач надав копію платіжного доручення № 133493342 від 10 червня 2024 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн. У дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції збігається з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Товариство є небанківською (фінансовою) установою, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що 10 червня 2024 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подана анкета-заява на кредит № 9809560 на суму 10 000,00 грн строком на 30 днів з датою повернення кредиту 10 липня 2024 року, комісія за надання кредиту - 1 150,00 грн (а.с.18).
10 червня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9809560 (а.с.10-15).
Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредиту становить 10 000,00 грн.
Згідно п. 1.3. Договору кредит надається загальним строком на 360 днів з 10 червня 2024 року.
Відповідно до п. 1.4. Договору термін остаточного повернення кредиту - 05 червня 2025 року.
Пунктом 1.5.1. передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 1 150,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Пунктами 1.5.2 та 1.5.3 Договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 511,00 відсотків річних на фактичний залишок кредиту. Тип процентної ставки за цим договором фіксована (п. 1.6.).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Згідно п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через веб-сайт та/або відповідний мобільний додаток.
За змістом п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Додатком № 1 до договору є графік платежів. Додатком № 2 до договору є заява на отримання кредиту № 9809560 з аналогічними умовами кредитуваня (а.с. 15 зворот - 17).
На підтвердження переказу на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 10 000,00 грн позивачем надано копію платіжного доручення № 133493342 від 10 червня 2024 року, засвідченого печаткою ТОВ «Мілоан», в якому вказано: платник - ТОВ «Мілоан», банк платника - ТОВ ФК «Контрактовий дім» (код банку 35442539), отримувач - ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ), банк отримувача - 432334, кредит рах. № НОМЕР_1 (VISA), призначення платежу: кошти згідно договору 9809560, сума 10 000,00 грн (а.с. 19).
З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан», вбачається, що ОСОБА_1 нараховувались проценти за користування кредитом починаючи з 10 червня 2024 року, платежі на погашення відсутні (а.с. 19 зворот - 20).
28 жовтня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 111-МЛ, за яким кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (23 зворот - 28).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало суду, зокрема, копії кредитного договору № 9809560 від 10 червня 2024 року, графіку платежів за договором, а також анкети-заяви на кредит № 9809560 від 10 червня 2024 року. У договорі зазначено, що він укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 кредиту за договором № 9809560 від 10 червня 2024 року.
На підтвердження перерахування відповідачу коштів позивач надав копію платіжного доручення № 133493342 від 10 червня 2024 року на суму 10 000,00 грн, яке підписано печаткою ТОВ «Мілоан» (а.с.19).
Проте таке платіжне доручення не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 10 000,00 грн мали бути перераховані через ТОВ ФК «Контрактовий дім» на рахунок № НОМЕР_1 , між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить відповідачу, матеріали справи не містять. Кредитний договір № 9809560 від 10 червня 2024 року містить лише маскований номер картки НОМЕР_1 без повного її номера, що унеможливлює ідентифікацію власника рахунку. Анкета-заява на кредит № 9809560 також містить лише частковий номер картки VISA НОМЕР_1 без підтвердження її належності відповідачу з боку банку-емітента.
До того ж, зазначене платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: підпис працівника фінансової установи, відповідальної за здійснення операції (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника ТОВ ФК «Контрактовий дім», відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) цієї установи про проведення означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.
Отже, надана позивачем копія платіжного доручення не відповідає вимогам до первинних документів, оскільки підтверджує лише наявність розпорядження про здійснення платежу з боку ТОВ «Мілоан», але не його фактичне виконання з боку ТОВ ФК «Контрактовий дім».
Колегія суддів також звертає увагу на те, що надані позивачем документи внутрішньої інформаційної системи ТОВ «Мілоан» містять суперечності. Так, анкета-заява на кредит № 9809560 від 10 червня 2024 року у розділі щодо процентів за користування кредитом замість конкретного числового значення відсоткової ставки містить значення «None відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом», що свідчить про технічну помилку при формуванні документа в системі. 
Крім того, згідно таблиці процесу оформлення та розгляду заяви, що міститься в анкеті-заяві, підписання договору відбулось 10 червня 2024 року о 02 годині 14 хвилин (а.с. 18 зворот), тоді як довідка ТОВ «Мілоан» про одноразовий ідентифікатор вказує на відправку ідентифікатора того ж дня о 15 годині 14 хвилин (а.с.17 зворот). Зазначені розбіжності у часі підписання договору між документами одного й того ж товариства свідчать про недостовірність відомостей інформаційної системи ТОВ «Мілоан» в цілому, а відтак і щодо факту фактичного перерахування кредитних коштів.
Відомість про щоденні нарахування та погашення і виписка з особового рахунку є документами внутрішнього обліку ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно, складеними в односторонньому порядку зацікавленою стороною, а тому не можуть слугувати належним доказом фактичного надходження коштів на рахунок відповідача. Розрахунок заборгованості також не є первинним бухгалтерським документом і сам по собі не підтверджує факту надання кредиту.
За таких умов суд першої інстанції обґрунтовано вважав недоведеним надання ОСОБА_1 кредиту за вказаним договором і наявність у нього заборгованості та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Посилання товариства на факт укладення договору у належній формі висновків суду не спростовують, адже підписання договору не свідчить про отримання позичальником коштів у кредит, які згідно з умовами договору мали бути перераховані на картковий рахунок.
Твердження позивача, що відповідач не надав доказів на спростування отримання кредиту, колегія суддів відхиляє, адже в силу принципу змагальності позивач мав доводити підстави свого позову, проте свого обов`язку не виконав.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 червня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук 

О.Ю. Тичкова