Справа № 946/2511/26 
Провадження № 2/946/3178/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2026 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,734 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:003:1829, земельну ділянку площею 0,544 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:002:0797 та земельну ділянку площею 0,974 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:001:0652. 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , за життя спадкодавець залишила заповіт на користь позивача, спадщину позивач прийняла шляхом звернення у встановлений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2026 року строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 894/02-14, їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки зміст заповіту складають розпорядження заповідача відносно його майна, майнових прав та обов`язків, а не правовстановлювальні документи.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить:
- земельна ділянка площею 0,734 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:003:1829, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданого 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022;
- земельна ділянка площею 0,544 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:002:0797, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданого 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022;
- земельна ділянка площею 0,974 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:001:0652, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданого 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022.
Згідно до ст. 1216 ЦК України – спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.2025 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ст. 1233 ЦК – заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту посвідченого 13.05.2016 року секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Лотоковською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 152, ОСОБА_2 заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, площею 2,252 га виданим Ізмаїльським районним відділом земельних ресурсів Ізмаїльської РДА від 06.02.2008 року – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Однак зміст заповіту як одностороннього правочину, який становить волю заповідача є не цілком зрозумілим, логічним, послідовним та таким, що містить нечітке формулювання, оскільки заповідається не земельна ділянка, а державний акт який дає право на земельну ділянку, тобто дане формулювання вказує на прогалини у реалізації волі заповідача щодо долі спадщини, що, відповідно, дає підстави вважати про необхідність тлумачення даного правочину, зокрема у судовому порядку, зміст якого не містить чітке виявлення волі заповідача щодо належного йому майна.
Вчинення заповіту заповідачем на користь позивача підтверджує волю спадкодавця щодо спадкування саме цього майна, а саме земельної ділянки, а не державного акту, тому відповідне заповідальне розпорядження виконанню підлягає, і спадкування відповідного майна повинно здійснюватися відповідно по заповіту.
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 83137145 від 05.11.2025 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт ОСОБА_2 від 13.05.2016 року, зареєстрований за № 152 не змінювався та не скасовувався.
Після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України – спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 у встановлений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2026 року строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом № 125 від 26.03.2026 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 212/2025).
Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 894/02-14 від 05.11.2025 року, їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки зміст заповіту складають розпорядження заповідача відносно його майна, майнових прав та обов`язків, а не правовстановлювальні документи.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1234,1235, 1268, 1270 ЦК України, суд, – 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1  (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний номер юридичної особи - 04379433, місцезнаходження: 68670, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Саф`яни, вул. Грушевського, 85) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1  (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
- земельну ділянку площею 0,734 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:003:1829, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданий 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022);
- земельну ділянку площею 0,544 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:002:0797, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданий 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022);
- земельну ділянку площею 0,974 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122082000:01:001:0652, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 672646, виданий 06.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100022).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2026 року. 

Суддя: 	О.Я.Присакар