ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"18" червня 2026 р.	 	Справа № 916/2739/20(916/1610/16)	

Господарський суд Одеської області у складі судді Гут С.Ф.
при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.
дослідивши матеріали справи № 916/2739/20(916/1610/16)
за позовом: Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (вул. Госпітальна, б. 12-Г, м. Київ, 01001) в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства “Ощадбанк” (65014, м. Одеса, вул. Базарна, б. 17; код ЄДРПОУ 09328601)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” (68000, м. Чорноморськ, Одеська область, вул. Промислова, 14 А; код ЄДРПОУ 31541491) 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: розпорядника майна ТОВ “УКРКАВА” – арбітражного керуючого Орлову Тетяну Анатоліївну (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави
у справі: № 916/2739/20 
за заявою кредитора ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 )
до боржника: товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Промислова, буд. 14А, код 31541491) 
про визнання банкрутом, 

за участю представників сторін:
від позивача - Бабенко Н.С.
від відповідача - не з`явився
від третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/1610/16 за позовом Акціонерного товариства (далі – АТ) “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) “УКРКАВА” про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. призначено у справі №916/1610/16 судову комплексну експертизу (судову оціночно-будівельну експертизу та судову товарознавчу експертизу).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2018р. матеріали справи №916/1610/16 скеровано до Харківського науково-дослідного інститут судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-а) для проведення судової комплексної експертизи (судової оціночно-будівельної експертизи та судової товарознавчої експертизи), призначеної ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. у справі №916/1610/16. Провадження у справі №916/1610/16 – зупинено.
Розпорядженням керівника апарату №755 від 14.12.2018р. у зв`язку з надходженням заяви ПАТ “Державний ощадний банк України” за вх.№25836/18 від 14.12.2018р. щодо здійснення оплати вартості призначеної по справі №916/1610/16 експертизи та перебуванням судді Д`яченко Т.Г. з 05.11.2018р. на тривалому лікарняному (відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами), призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/1610/16 для внесення змін до складу колегії суддів. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2018р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., судді: Смелянець Г.Є., Малярчук І.А.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №235 від 27.08.2020р. у зв`язку з необхідністю поновлення провадження у справі та перебуванням судді Смелянець Г.Є. у відпустці з 18.08.2020р. по 17.09.2020р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/1610/16. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020р. справу №916/1610/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Малярчук І.А., суддя Мостепаненко Ю.І. Ухвалою суду від 01.09.2020р. справу №916/1610/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Малярчук І.А., суддя Мостепаненко Ю.І.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. у зв`язку з надходженням експертного висновку та матеріалів справи провадження у справі поновлено, підготовче засідання.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №289 від 22.10.2020р. у зв`язку з перебуванням судді Малярчук І.А. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/1610/16. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020р. справу №916/1610/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Мостепаненко Ю.І. Ухвалою суду від 22.10.2020р. справу №916/1610/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Мостепаненко Ю.І.
20 листопада 2020р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” про передачу справи №916/1610/16 для розгляду в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” №916/2739/20, яка перебуває в провадженні судді Лепехи Г.А. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.11.2020р. матеріали справи №916/1610/16 за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави передано для розгляду в межах справи №916/2739/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА”. 
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу №916/1610/16 передано до розгляду судді Лепехі Г.А.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.03.2021р. прийнято справу №916/1610/16 до свого провадження. Об`єднано в одне провадження справи №916/1610/16 та №916/2739/20, які розглядаються господарським судом Одеської області. Справі присвоєно №916/2739/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024р. справу №916/2739/20 передано судді Гут С.Ф.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.02.2024р. прийнято до провадження справу №916/2739/20 за заявою кредитора ОСОБА_1 до боржника товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава” про визнання банкрутом.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2026р. заяву (зареєстрована 15.06.2016 за вх. № 1723/16) Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства “Ощадбанк” до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” про звернення стягнення на предмет іпотеки вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін про час і місце його проведення. Судове засідання для розгляду справи № 916/2739/20(916/1610/16) по суті призначено на "21" квітня 2026 р. об 11:15.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2026р. залучено розпорядника майна ТОВ “УКРКАВА” – арбітражного керуючого Орлову Тетяну Анатоліївну до участі у справі №916/2739/20(916/1610/16) за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Відкладено розгляд справи на "07" травня 2026 р. о 12:00.
Судове засідання призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2026р. по справі № 916/2739/20(916/1610/16) на "07" травня 2026 р. о 12:00 не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2026р. призначено розгляд справи на "21" травня 2026 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2026р. відкладено розгляд справи на "02" червня 2026 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2026р. відкладено розгляд справи на "09" червня 2026 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2026р. відкладено розгляд справи на "18" червня 2026 р.
Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно із приписами статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку “розумності строку” розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення “розумний строк” в рішенні у справі “Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства” роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Кузнецов та інші проти Російської Федерації” зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи “Серявін та інші проти України”, “Проніна проти України”), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності, права на справедливий суд, рівності сторін перед законом та судом, враховуючи важливість справи для сторін, та з метою надання можливості сторонам реалізувати права на викладення позиції у справі, представлення клопотань та заяв, виступу зі вступними словами, та з огляду на об`єктивні чинники, які позбавляли можливості проводити засідання суду, господарським судом здійснювався розгляд справи в межах розумного строку.
Частиною 2 статті 7 Кодексу з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
При цьому частина 1 статті 2 Кодексу з процедур банкрутства встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
28 грудня 2011 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» (Позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 86, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними Додатковим договором № 1 від 19 січня 2012 року. Додатковим договором № 2 від 10 жовтня 2012 року. Додатковим договором № 3 від 07 грудня 2012 року. Додатковим договором № 4 від 28 лютого 2014 року. Додатковим договором № 5 від 28 серпня 2014 року. Додатковим договором № 6 від 19 березня 2015 року. Додатковим договором № 7 від 24 квітня 2015 року. Додатковим договором № 8 від 25 червня 2015 року (падалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 39 965 000 гривень та 3 000 000 доларів США (надалі - Кредит) з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 29.12.2016.
Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором щодо надання Позичальнику кредиту, що підтверджується виписками по рахунках обліку заборгованості Позичальника, які додавалися до позовної заяви.
Проте позичальником не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання повернення кредиту та сплати процентів, а саме з 01.10.2015 року.
У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 28 грудня 2011 року між Банком та ТОВ «УКРКАВА» укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Слаєвою Р.К. та зареєстрований в реєстрі за № 7545, зі змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін № 1 від 10 грудня 2012 року, який зареєстрований № 5513: договором про внесення змін № 2 від 04 березня 2014, який зареєстрований за № 694: договором про внесення змін № 3 від 28 серпня 2014 року, який зареєстрований за № 2895 (Договір іпотеки).
Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі лі і «Б» з навісами літ «б», «б1» загальною площею 7 665.5 кв. м. будівель насосної літ «В» підвальним поверхом загальною площею 76.1 кв. м. споруд № 1, 8 огорожі, 2, 3, 9 – ворота, № 4 – градирні, № 5 - резервуари для води, № 6 артезіанську свердловину, № 7 - резервуар для шламу, № 10 - оглядові колодязі, № 1 покриття (тротуари, майданчики, доріжки), яке знаходиться у Одеській області, м. Чорноморськ (стара назва - м. Іллічівськ. Місто змінило назву на м. Чорпоморськ на підставі Постанови Верховної Ради України № 3854 від 04.02.2016). вул. Промислова. буд. 14-А (надалі - Предмет іпотеки).
Право власності на Предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 35790, виданим виконавчим комітетом Іллічівської міської ради 09 лютого 2011 року на підставі рішення виконкому Іллічівської міської Ради від 27.01.2011 року № 24, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59969270 від 26.05 2016.
Предмет іпотеки розташований на земельних ділянках (кадастрові номера 5110800000:02:031:0006 та 5110800000:02:031:0007) за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ. вул. Промислова. 14-А. загальною площею 1.5937 га (1.5097 га та 0.084 га відповідно), цільове призначення яких – для будівництва заводу з виробництва розчинної кави та кавових виробів, що перебувають в оренді Іпотекодавця на підставі Договору оренди № 7430 від 24.11.2005. укладеного між Іпотекодавцем та Іллічівською міською Радою Одеської області.
У зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, 05 травня 2016 року Банком на адресу ТОВ «УКРКАВА» бую направлено вимогу про усунення порушення зобов`язань, зокрема наголошено на необхідності протягом 30 (тридцяти) днів з моменту з отримання даної вимоги сплатити заборгованість за Кредитним договором та повідомлено, що у разі невиконання зазначеної вимоїн АТ «Ощадбанк» буде змушено звернути стягнення на Предмет іпотеки в будь-який спосіб на розсуд Банку, що передбачений п. 6.2 Договору іпотеки, в тому числі за рішенням суду.
Однак, вказана вимога Банку виконана не була.
Крім цього в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 10 грудня 2012 року між Банком та Позичальником укладено Договір застави обладнання № 3, зі змінами від 28.08.2014 (Договір застави№3).
Відповідно до умов п. 1.2 Договору засідання №3 предметом застави за цим договором є основні засоби - обладнання та устаткування, перелік, опис та адреса розташування яких наведені в Додатку 1 до цього договору, що додавалися до позовної заяви.
Виходячи з вищевикладеного, згідно з умовами укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «УКРКАВА» Договору іпотеки та Договорів застави та відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи наявність факту невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань та недотримання умов, передбачених Кредитним договором, вимоги Іпотекодержателя банк був змушений звернутись до суду з вимогою якою просить суд. 
В рахунок часткового погашення перед публічним акціонерним товариством «Державний “Ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», заборгованість за Договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011. що станом на 14.06.2016 становить 58 513 161,83 гривень та 3 541 398.29 доларів США просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 28.12.2011 року №7574.
Визнати за публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» право власності на нерухоме майно: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається . будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі лі і «Б» з навісами лі г «б». «б1» загальною площею 7 665.5 кв. м. будівель насосної літ «В» підвальним поверхом загальною площею 76.1 кв. м. споруд № 1, 8 огорожі, 2, 3, 9 - ворота. № 4 – градирні, № 5 - резервуари для води. № 6 артезіанську свердловину, № 7 - резервуар для шламу, № 10 - оглядові колодязі. № 1 покриття (тротуари, майданчики, доріжки), яке знаходиться у Одеській області, м. Чорноморськ, вул. Промислова, буд. 14-А.
В рахунок часткового погашення перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» заборгованості за Договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011, що станом на 14.06.2016 становить 58 513 161,83 гривень та 3 541 398,29 доларів США звернути стягнення на предмет застави обладнання від 28.12.2011 №7544 та договором застави обладнання №3 від 10.12.2012 року, що належить на праві власності ТОВ «УКРКАВА» відповідно до переліку з наданням права публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» продажу зазначеного предмету застави від імені ТОВ «УКРКАВА» на укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за початковою ваг 126 702 701,09 гривень.
01.10.2020 року від акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла уточнена позовна заява відповідно до якої банк просить:
- в рахунок часткового погашення перед публічним акціонерним товариством «Державний “Ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», заборгованість за Договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011. що станом на 14.06.2016 становить 58 513 161,83 гривень та 3 541 398.29 доларів США просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 28.12.2011 року №7574 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом па стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
- в рахунок часткового погашення перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» заборгованості за Договором кредитної лінії №86 від 28.12.2011, що станом на 14.06.2016 становить 58 513 161,83 гривень та 3 541 398,29 доларів США звернути стягнення на предмет застави обладнання від 28.12.2011 №7544 та договором застави обладнання №3 від 10.12.2012 року, що належить на праві власності ТОВ «УКРКАВА» відповідно до переліку шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 33 689 075,44 грн.
- на період до реалізації рухомого майна з публічних торгів передати в управління акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" зазначене рухоме майно згідно з договором застави рухомого майна, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА».
В свою чергу ухвалою підготовчого засідання суду від 20.10.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Укркава”, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ „Укркава” у сумі 2 422 194, 65 грн., введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майном боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.11.2020р. матеріали справи №916/1610/16 за позовом Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА” про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави передано для розгляду в межах справи №916/2739/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРКАВА”. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.03.2021р. прийнято справу №916/1610/16 до свого провадження Об`єднано в одне провадження справи №916/1610/16 та №916/2739/20, які розглядаються господарським судом Одеської області Справі присвоєно №916/2739/20.
З заявами про визнання вимог до боржника звернулись Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Укркава” в сумі 15 600 460, 53 грн., ОСОБА_2 в сумі 61 704 750 грн., Акціонерне товариство „Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк” в сумі 508 662 329, 80 грн., ОСОБА_3 в сумі 15 329 748, 22 грн., ОСОБА_4 в сумі 122 124, 98 грн., ОСОБА_5 в сумі 175 284,23 грн., ОСОБА_6 в сумі 124 225, 46 грн., ОСОБА_7 в сумі 125 724, 06 грн., ОСОБА_8 в сумі 27 446, 71 грн., ОСОБА_9 в сумі 38 325, 67 грн., ОСОБА_10 в сумі 21 266, 94 грн., ОСОБА_11 в сумі 14 490 грн., ОСОБА_12 в сумі 29 566,51 грн., ОСОБА_13 в сумі 56 864, 68 грн., Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області в сумі 1 217 833,54 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області у попередньому засіданні від 21.09.2023р. визнано вимоги кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава”.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024р. ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023р. (попереднього засідання) скасовано в частині.
Постановою Верховноно Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 30.10.2024р. скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 916/2739/20 щодо кредиторських вимог АТ “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до ТОВ “Укркава”, скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 916/2739/20 щодо кредиторських вимог ОСОБА_2 до ТОВ “Укркава”, справу № 916/2739/20 в скасованій частині передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду, в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 916/2739/20 залишено без змін.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (про визнання вимог кредитора ОСОБА_2 ) по справі 916/2739/20 задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (про визнання вимог кредитора ОСОБА_2 ) по справі 916/2739/20 – скасувати та ухвалити нове рішення: “У задоволенні кредиторських вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальнвстю “Укркава” у сумі 61 182 750,00 грн. - відмовити”.; апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (про визнання вимог кредитора АТ “Ощадбанк”) по справі 916/2739/20 задоволено частково.; Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (про визнання вимог кредитора АТ “Ощадбанк”) по справі 916/2739/20 скасувати та прийняти нове рішення, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції: “ 1.Визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” в сумі 265 114 504,33 грн. (забезпечені вимоги) та в сумі 148 502 015,00 грн. (незабезпечені вимоги); Кредиторські вимоги Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” в сумі 95 045 810,40 грн. – відхилити.”; апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (попереднього засідання) по справі 916/2739/20 – задовольнити частково.; ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 (попереднього засідання) по справі 916/2739/20 скасовано в частині: визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 з вимогами до боржника у розмірі 61 182 750 грн., визнаних та невизнаних вимог кредитора Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава”. В цій частині ухвалено нове рішення: визнаними вимогами Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії - Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” є вимоги в сумі 265 114 504,33 грн. (забезпечені вимоги) та в сумі 148 502 015,00 грн. (незабезпечені вимоги); невизнаними вимогами кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” є: Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” в особі філії - Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” з вимогами до боржника в сумі 95 045 810,40 грн. та  ОСОБА_2 з вимогами до боржника у розмірі 61 182 750 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.06.2025р. касаційну скаргу ОСОБА_3 від 09.04.2025 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 в частині кредиторських вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” у справі № 916/2739/20 залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_2 від 09.04.2025 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 в частині кредиторських вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” у справі № 916/2739/20 залишено без задоволення. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 в частині кредиторських вимог Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ “Ощадбанк” у справі №916/2739/20 залишено без змін. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 в частині кредиторських вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укркава” у справі № 916/2739/20 залишено без змін.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, вимоги кредиторської заяви АТ "Державний ощадний банк України" з грошовими вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава” були обґрунтовані наявністю заборгованістю останнього, що виникла в наслідок неналежного виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011 року.
Перелік майна, що є предметом договорів застави від 28.12.2011 року, що в свою чергу є підставою вимог у кредиторській та позовній заявах, є тотожними.
Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд дійшов таких висновків, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Частина 1 ст. 2 КУзПБ передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Отже, стаття 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК щодо предметної та виключної підсудності втілюють принцип концентрації справ з метою підвищення ефективності господарського процесу.
Загалом, завдяки концентрації господарського процесу забезпечується його оперативність, яка відповідає динамічності господарського обороту та меті швидкого відновлення порушеного правового господарського порядку.
Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство (див. висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/97/20).
Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19).
Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (див. висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043).
Основною метою конкурсного процесу та процедури банкрутства є справедливе, пропорційне та згідно з черговістю задоволення вимог кредиторів, саме тому правове регулювання набуття особами з майновими (грошовими) вимогами до боржника статусу кредиторів у справі про банкрутство, порядок і строки реалізації ними права на судовий захист їх майнових інтересів у справі про банкрутство є визначальними для досягнення зазначеної мети.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що визначення юрисдикції усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц).
У розвиток цієї правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) звернуто увагу на те, що в разі коли наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.
Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Приймаючи справу за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, з`ясовує питання щодо заявлення позивачем кредиторських вимог в порядку частини першої статті 45 КУзПБ та, якщо таке право ним не реалізоване, призначає справу позовного провадження до розгляду за правилами ГПК України в межах справи про банкрутство відповідача.
В абзаці другому частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ законодавець імперативно визначив, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними і забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах цього провадження.
За змістом статті 1 КУзПБ забезпеченими є кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.
Приписами статті 45 КУзПБ стосовно забезпечених кредиторів передбачено, що такі кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах 30-денного строку, визначеного частиною першою статті 45 КУзПБ, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина восьма статті 45 КУзПБ).
Аналіз зазначених приписів приводить до висновку, що законодавець не встановив обов`язку забезпеченого кредитора подати заяву про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, для їх задоволення у справі про банкрутство, проте передбачив для забезпеченого кредитора можливість подати таку заяву стосовно забезпечених вимог, а також право на заявлення грошових вимог, які незабезпечені заставою або за відмови від забезпечення, що у цих двох випадках мають бути заявлені кредитором та розглянуті судом за загальними правилами для конкурсних або поточних вимог до боржника.
Тому сам факт подання або неподання забезпеченим кредитором заяви про визнання грошових вимог не може вважатися відмовою позивача від розгляду таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами заставного кредитора до боржника, що за загальним правилом має бути розглянутий в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ.
Водночас, у разі подання такої заяви забезпеченим кредитором саме ухвала про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, є підставою для внесення остаточних відомостей щодо розміру цих вимог та предмета забезпечення до реєстру вимог кредиторів боржника, адже за змістом абзаців четвертого, п`ятого частини шостої статті 45 КУзПБ спеціальний закон, за загальним правилом, пов`язує внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів саме з ухвалою про визнання (повністю або частково) вимог кредиторів за результатами розгляду їх заяв.
Така ухвала за результатами розгляду вимог кредитора, забезпечених заставою майна боржника, може бути підставою для закриття позовного провадження у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника, повністю або в частині заявлених забезпеченим кредитором позовних вимог на підставі п. 2 ч.1 ст. 175, п. 3 ч.1 ст. 231 ГПК України у випадку тотожності суб`єктного складу, предмета і підстав позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 року у справі № 904/4455/19 та від 15.09.2022 року у справі № 914/2252/20(914/2794/21).
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 2,4,5 ч.1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) є рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, прийняте в межах його компетенції в Україні щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого документа на примусове виконання такого рішення; 5) є рішення суду іноземної держави або міжнародного комерційного арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
Відтак, враховуючи наведені вище положення закону та встановлені обставини справи, оскільки між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав існує таке, що набрало законної сили судове рішення - ухвала суду від 21.09.2023року з врахуванням перегляду про визнання кредиторських вимог АТ "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава” у справі №916/2739/20, якою було визнано вимоги банку до боржника, в тому рахунку і ті, що є предметом спору у даній справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 916/2739/20(916/1610/16) за позовом АТ "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укркава” в частині звернення стягнення на предмет застави, на підставі п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України.
Що ж до вимог АТ "Державний ощадний банк України" щодо проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 33 689 075, 44 грн. суд зазначає наступне.
За приписами ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу.
Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2023р. по справі №916/2739/20 скасовано арешт накладений Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2021 в частині заставного майна ТОВ „Укркава” та надано дозвіл на реалізацію майна ТОВ „Укркава”, що перебуває в заставі АТ „Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк” в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ „Укркава” за контролем арбітражного керуючого.
Отже АТ „Державний ощадний банк України” в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк” самостійно встановлює порядок реалізації заставного майна після сливу дії мораторію та надання дозволу на реалізацію заставного майна який не суперечить вимогам чинного законодавства.
Отже суд відмовляє АТ „Державний ощадний банк України” в частині позовних вимог що стосуються проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У рішенні від 03.01.2018 р. “Віктор Назаренко проти України” (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції “справедливого судового розгляду” у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають “справедливого балансу” між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі “Беер проти Австрії” (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).
Керуючись ст.ст.13, 20, 73, 74,76, 86, 231, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства суд, -

ВИРІШИВ:
1. Закрити провадження у справі №916/2739/20 (916/1610/16) в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» щодо: звернення стягнення на предмет іпотеки.
2. Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» в частині вимог щодо проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 33 689 075, 44 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 23 червня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут