Дата документу 12.05.2026	Справа № 554/16599/25	
 	Провадження № 2/554/1982/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді - Сініцина Е.М.,
за участю секретаря – Кувіти М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТОВ «Іннова Нова» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача – ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» від 24.06.2025 року № 8647000625. 
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 06.11.2025 року, за нею утворилася заборгованість у розмірі 36 000 грн., з яких 8 000,00 грн. - тіло кредиту, 10 800 грн. – заборгованість за процентами, 16 000 грн. – сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань позичальником договору, 1200 грн. – комісія за надання кредиту.
Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 гривень.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 28.11.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження.
Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду відзив, в якому зазначив наступне.
Долучений до позову ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем, не містить підпису, тому дана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. 
Також стверджує, що наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом укладення договору між ним та відповідачем. Наголошує, що вона не укладала кредитний договір, не погоджувала дану редакцію договору з несправедливою процентною ставкою та вочевидь кабальні умови кредитування. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження пропозиції укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Позивачем не підтверджено ні направлення СМС-повідомлення на мобільний номер відповідача, ні належність номеру телефона саме відповідачу, а також позивачем не доведено, що саме ці кредитні умови узгодив відповідач. Отже, наведене вказує на неукладеність, в тому числі в електронному вигляді, оспорюваного правочину – Договір про надання грошових коштів у позику від 24.06.2025 №8647000625, що вказує на необґрунтованість вимог про стягнення з неї процентів за ставкою, яку вона нібито погодила у цьому договорі.
Крім того вказує, що на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності у неї боргу, позивач надає тільки розрахунки заборгованості та довідку іншої фінансової установи (банку), однак належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також не відомо, кому належить карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про відповідача (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме їй). В самому листі вказаний інший отримувач коштів, ніж відповідач. Позивач не довів перерахування їй тіла кредиту. 
Також не погоджується з нарахованою комісією на підставі абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Пунктом 5 укладеного між сторонами кредитного договору (заяви) встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки кредитору було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, наголошує, що положення (вимоги) щодо обов`язку сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними.
Просить суд врахувати, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, нарахування неустойки за договором позики, з урахуванням положень статті Цивільного кодексу України, можливе лише до 23.02.2022 року включно, тоді як в розрахунок позивача здійснений за період, який настав після 24.02.2022 року та під час діючого воєнного стану в державі.
Також зазначає, що з наданих позивачем документів не вбачається, що гонорар в сумі 5000,00 грн. за надання правничої допомоги взагалі стосується саме цієї справи, тому просить відмовити в стягненні витрат на правову допомогу. 
Вважає, що позивач не довів укладення договору, укладення його саме в такий редакції, перерахування їй тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та законність розміру відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, а тому у задоволенні позову варто відмовити.
Позивач не надіслав суду заперечення на відзив. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Долученим позивачем до позовної заяви і підписаного сторонами договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (код ЄДРПОУ 44127243) адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем підтверджується повноваження адвоката, оскільки згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Крім того, позивачем надіслані документи, що підтверджують кваліфікацію, повноваження адвоката в різних форматах, а саме Ордер, сформований в електронному вигляді, під час відкриття якого, не завжди в повній мірі відображається інформація, що міститься в ньому. Часто відбувається, що дійсно в електронному вигляді деякі графи, а найчастіше саме підпис адвоката не відображаються, тому суд вирішує питання про відкриття провадження або повернення позовної заяви за сукупністю документів. 
Оскільки до матеріалів позовної заяви долучено Договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» з адвокатом, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, суд вважає, що і наданий суду Ордер, в якому вказані ти ж самі сторони, що і в Договорі, і зазначений суд, до якого надсилаються матеріали, підтверджує повноваження адвоката. 
Отже думка відповідача, про те, що представником позивача підписано позовну заяву, однак до матеріалів позову не додано належним чином оформленого ордера, а отже дана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України – являється помилковою.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між ТОВ «Іннова Нова» та ОСОБА_1 укладено договір позики від 24.06.2025 року №8647000625, за умовами якого кредитор зобов`язався видати кредит у сумі 8 000,00 грн., а позичальник повернути гроші з нарахованими відсотками, що підтверджується копіями договору позики № 8647000625 від 24.06.2025 року з додатками, що підписаний сторонами в електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/) підтверджується ідентифікація відповідача, за допомогою даних отриманих через Систему BankID НБУ, а саме: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , документ, що посвідчує особу: паспорт: НОМЕР_2 , дата видачі: 22.12.2021, орган, що видав: 5312. 
Крім того, позивач надав інформацію зі свого серверу, що підтверджує відправку на номер позичальника одноразового ідентифікатора – 9354, який відповідає підписаному в Договорі надання грошових коштів у кредит від 24.06.2025 року № 8647000625. 
Більш того, ОСОБА_1 24 червня 2025 року підписувала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаткову угоду №1, що являє собою графік розрахунку платежів по даному кредитному договору. 
Суд вважає, що надані позивачем докази повністю доводять обґрунтованість обставин, що вказані позивачем про виникнення фінансових правовідносин між ТОВ «Іннова Нова» та ОСОБА_1 24.06.2025 року.
Посилання відповідача про те, що вона не укладала кредитний договір та не погоджувала дану редакцію договору – є безпідставним, і спростоване доказами, доданими до позовної заяви. 
ТОВ «Іннова Нова» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі 8 000,00 гривень, що встановлений договором і підтверджено Листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 10.11.2025 року № 17518 стосовно перерахування 24.06.2025 року коштів на суму 8000,00 гривень на карту НОМЕР_3 , яка вказана самим позичальником ОСОБА_1 в п. 3.1 Договору позики. 
Також суд вважає, що підписаний ОСОБА_1 Додаткова угода №1 до Договору про надання грошових коштів у кредит №8647000625 від 24.06.2025 року, підтверджує, отримання позичальником коштів у розмірі 8 000,00 гривень.
Посилання відповідача, що позивачем не надано належних доказів перерахування йому певної суми, оскільки відсутні первинні документи, у Листі ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 10.11.2025 року № 17518 не міститься ідентифікуючі дані про відповідача (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме їй), а також вказаний інший отримувач коштів, ніж відповідач – є необґрунтованими, оскільки сукупність наданих позивачем доказів доводять обґрунтованість позовних вимог. Крім того, у листі ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 10.11.2025 року № 17518, вірно вказано отримувача коштів, а саме – ОСОБА_1 . 
Більш того, відповідач ОСОБА_1 в силу вимог ст.ст.12,13,81 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, однак, відповідач не надала доказів, що картка НОМЕР_3 на яку перераховувались гроші не належить саме їй. 
В ч.1 ст.627 ЦК України закріплено - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, про що закріплено в ч.1 ст.629 ЦК України.
В п. 2.7 Договору про надання грошових коштів у кредит № 8647000625 від 24.06.2025 року, узгоджено сторонами, що комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. 
Суд вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення з відповідача суми комісії, яка встановлена Договором. 
Доводи відповідача відносно нарахованої комісії, з посиланням на Пункт 5 укладеного між сторонами кредитного договору – є безпідставними та необґрунтованими. 
Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 06.11.2025 року у розмірі 20 000 грн., з яких 8 000 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10 800,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками, 1200 грн. – комісія за надання кредиту, що підтверджено Розрахунком заборгованості за вказаним договором. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зазначає про наступне.
Нормою статті 625 ЦК України встановлено правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Так, згідно ч.ч. 1-2 зазначеної статті, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки воєнний стан в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в подальшому Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX запроваджено з 24 лютого 2022 року та станом на дату розгляду справи не скасовано, суд вважає, що нараховані позивачем заборгованість за пенею та за порушення грошового зобов`язання не підлягають стягненню, відповідно до вищенаведених норм.
На підставі встановлених даних, суд дійшов висновку, що відповідач та ТОВ «Іннова Нова» 24.06.2025 року уклали кредитний договір № 8647000625, фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі передбаченому у договорі у повному обсязі, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та взяла на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконала та допустила заборгованість станом на 06.11.2025 року за Договором кредиту, яка дорівнює 20 000грн., з яких 8 000 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10 800 грн. – прострочена заборгованість за відсотками, 1200 – заборгованість за комісією щодо надання кредиту.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача – ТОВ «Іннова Нова» до ОСОБА_1  за Договором кредиту № 8647000625 від 24.06.2025 року – підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості у розмірі 20 000 гривень.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.
Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1345,78 гривень.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У позовній заяві представником позивача вказано, що позивач очікує понести судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що складають витрати на правову допомогу, у розмірі – 5 000 грн. 00 коп.
Однак, представником позивача на підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу надано лише Договір №06-05/2025 від 06 травня 2025 року про надання правничої допомоги, при цьому у резолютивній частині позовної заяви, нічого не вказано щодо стягнення з відповідача, на користь позивача, витрат на правову допомогу.
Тому, суд не вирішує питання про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки воно може бути заявлено в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. 
На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81,141,229,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», заборгованість за Договором кредиту № 8647000625 від 24.06.2025 року, станом на 06.11.2025 року у загальному розмірі – 20 000 грн. грн., з яких: 8000,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 10 800 грн. – заборгованість за процентами, 1200 грн. – заборгованість за комісією.
В частині позовних вимог про стягнення сукупної суми пені, нарахованої за порушення зобов`язання – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 1 345,78 гривень.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», адреса – 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, код в ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .

Суддя Е.М. Сініцин.